![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Michael_IV_the_Paphlagonian.jpg/640px-Michael_IV_the_Paphlagonian.jpg&w=640&q=50)
Mihael IV. Paflagonac
From Wikipedia, the free encyclopedia
Mihael IV. Paflagonac (grč. Μιχαὴλ Παφλαγών, Mikhaḕl Paphlagṓn) (? – Carigrad, 9. ili 10. prosinca 1041.), bizantski car od 1034. do 1041. godine.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Michael_IV_the_Paphlagonian.jpg/320px-Michael_IV_the_Paphlagonian.jpg)
Bio je porijeklom iz siromašne obitelji iz Paflagonije. Na dvor ga je doveo njegov brat, utjecajan dvorski eunuh Ivan Orfanotrof.[1] Na vlast je došao 1034. godine, ženidbom za mnogo stariju caricu Zoe, udovicu cara Romana III. Argira.
Oko 1037. godine sklopio je povoljan mirovni ugovor s Fatimidskim Kalifatom u Egiptu po kojem je dobio pravo obnove crkve sv. Groba u Jeruzalemu, a vjerojatno i pravo imenovanja jeruzalemskog patrijarha.[1] Iste godine je nakratko osvojio Messinu, a tri godine kasnije osvojio je Sirakuzu na Siciliji. Neuspješno je ratovao protiv Duklje, ali je uspješno skršio protubizantske ustanke u Bugarskoj pod vodstvom Petra Deljana. Nakon rata protiv Bugarske, odstupio je s prijestolja zbog epilepsije i povukao se u samostan sv. Kuzme i Damjana.[2][1]