Devijantnost
From Wikipedia, the free encyclopedia
Devijantnost je sklonost neprihvaćanju normi i nepoštivanju vrijednosti koje okolina smatra uobičajenima, prihvatljivima ili nužnima. Devijantnost uključuje obrasce ponašanja u kojima postoji otklon od očekivanoga ponašanja i zadanoga normativnog okvira.
Ključno obilježje devijantnoga ponašanja je odstupanje od očekivanoga toliko da ga okolina više ne može tolerirati ili opravdati. To je ponašanje takvo da su nužni mehanizmi društvene kontrole, što znači pokretanje postupaka kažnjavanja (bilo formalno, bilo neformalno), pojačanoga praćenja ili ispravljanja neprihvatljivoga ponašanja.[1]
Društvena kontrola je ukupnost reakcija društva na neprihvatljivo ponašanje kojima nastoji potaknuti pojedince na usvajanje poželjnih normi, a ako ih ne usvoje, da ih izlože kaznama koje provode društvene organizacije.
Društvene organizacije koje se bave socijalnom kontrolom, na primjer škole, socijalne službe, policija, popravni domovi, bolnice, zatvori i dr., imaju na raspolaganju mehanizme ne samo kažnjavanja već i pomoći, odnosno podrške ljudima kojima je potrebna.[1]
Sredstva kojima društvo nagrađuje ili kažnjava određeno ponašanje nazivamo sankcije. One također služe kao sredstvo socijalne kontrole. Socijalna kontrola skup je socijalnih mjera i procesa kojim se regulira individualno i grupno ponašanje kako bi se postiglo konformiranje pravilima nekog društva, odnosno kako bi se postigao i održao red i mir u društvu. Razlikujemo pozitivne sankcije, kojima se neko ponašanje nagrađuje i negativne sankcije, kojima se određeno ponašanje kažnjava. Sankcije mogu biti neformalne, poput pogleda odobravanja ili neodobravanja, ili formalne, poput nagrade ili kazne koju izriče neko službeno tijelo.[1]
Neki čin nije devijantan sam po sebi, nego zato što ga društvo takvim određuje. S vremenom se i vrijednosti i norme društva mijenjaju, tako da ono što se jednom smatralo devijantnim ponašanjem (primjerice, homoseksualnost) danas se više takvim ne smatra i obratno.