August Robert Ludwig Macke (* 3. siječnja1887.Meschede † 26. rujna1914.Perthes-lès-Hurlus, Champagne) bio je jedan od najpoznatijih njemačkih slikara ekspresionizma. Sudjelovao je na objema izložbama Plavog jahača.
U tek deset godina rada stvorio je mnogobrojna djela koja su se stilski brzo mijenjala. Njegov karakteristčki stil po kojem je danas poznat nastao je iz analiza djelovanja svjetla koje je perfekcionirao primjenom čistih, svijetlih i harmonirajućih boja. Slike ostavljaju dojam lakoće i vedrine. „Njegove slike ispunjavaju čežnju za idiličnim svijetom, skladom između slikara i njegove okoline.“[1]
August Macke je rođen kao treće dijete i prvi sin građevinskog inženjera Augusta Friedricha Mackea i njegove žene Marie Florentine Macke. Djetinstvo je proveo u Kölnu i Bonnu. Za vrijeme školovanja je pokazao izuzetnu talentiranost u slikanju i crtanju. 1904. je protiv volje svog oca upisao studij umjetnosti na Akademiji lijepih umjetnosti u Düsseldorfu. Zbog krutog i staromodnog nastavnog plana akademije, kojeg je kritizirao, posebno zbog neprestanog crtanja gipsanih odljevaka, posjećivao je nastavu tek sporadično i paralelno je upisao kurseve na Obrtničkoj umjetničkoj školi koja ga je više ispirirala i bila poticajnija. 1906. je napustio akademiju.
Promenada,1913.
Ubrzo je preko zajedničkih prijatelja upoznao Louise Dumont i Gustava Lindemanna koji su radili u kazalištu i imali želju reformirati ga. S velikim oduševljenjem je August Macke 1906. radio na skicama za scenografiju i kostime za različite predstave. Zajednički prijatelj Schmidtbonn je ovako opisao 19-godišnjeg slikara: „ Bio je visok i širokih ramena, sa zdravim osmjehom na licu. Njegova pojava, lice, glas su neobično ispunjavali našu sobu. [...]. On nas je obasuo svojom snagom i životnom radošću iako smo vjerovali da posjedujemo dovoljno vlastite."[2]
Za vrijeme jednog boravka u Parizu je Macke vidio slike francuskih impresionista koje su na njega ostavile dubok dojam. Odlučio je svoje školovanje upotpuniti kod nekog njemačkog impresionističkog slikara. Izabrao je Lovisa Corintha koji je predavao na privatnoj slikarskoj školi u Berlinu. Za vrijeme šestomjesečnog tečaja posjećivao je berlinske muzeje.
1908. je s njegovom kasnijom ženom, Elisabethom Gerhard, njezinim tetkom te s Bernhardom Köhlerom po drugi put posjetio Pariz. Razlog putovanju je bila želja Bernharda Köhlera njegovu bogatu zbirku slika nadopuniti djelima francuskih impresionista i August Macke je imao ulogu savjetnika.
[[Datoteka:Macke - Staudacherhaus am Tegernsee.jpg|mini|]]
U listopadu 1908. je počeo s odsluživanjem jednogodišnje vojne službe. Nakon završetka vojne službe se u listopadu 1909. vjenčao s Elisabethom Gerhard. Materijalno osigurani zahvaljujući mirazu kojeg je Elisabetha Gerhard donijela u brak mogli su bezbrižno živjeti. 1910. i 1913. rođeni su sinovi Walter i Wolfgang.
Porträt mit den Äpfeln, Portret s jabukama, 1909.
Medeni mjesec su proveli u Parizu gdje je slikar vidio mnogobrojna djela futurista i fovista. Nakon vremena provedenog u Parizu slijedili su pozivu prijatelja Schmidtbonna i proveli godinu dana u Tengersee u gornjoj Bavarskoj. To je bila posebno plodna faza slikara.
Krajolik Tengersee, 1910.
Početkom 1910. je August Macke upoznao Franza Marca. Uskoro ich je povezivalo intenzivno prijateljstvo. U pismima su debatirali o različitim umjetničkim teorijama i pitanjima. U rujnu 1910. je posjetio izložbu Minhenskog kruga gdje su bila izložena djela fovističkog stila te djela u kojima su se nazirali počeci kubizma. Nasuprot Franzu Marcu koji se odmah pridružio Minhenskom krugu je August Macke bio suzdržljiv:“ [...]nije me uzdrmalo. Zanima me.[…] Ali sredstva izražavanja su premoćna za ono šta žele reći.“[3]
Großes helles Schaufenster, Veliki svijetli izlog,1912.
Krajem 1910. se bračni par Macke vraća u Bonn gdje u kući Elisabethinih roditelja nadograđuje atelje koji mu je za vrijeme boravka u Tengersee nedostajao, u kući prijatelje Schmidtbonna nije bilo dovoljno mjesta. U Bonnu Macke slika preko 330 slika.[4]
Bernhard Köhler, 1910.
[[1911.]] je August Macke upoznao studenta Maxa Ernsta i njegove slike su mu se izuzetno svidjele, pod utjecajem Mackea se Max Ernst odllučio ozbiljno baviti slikarstvom.[5]
Krajem 1911. su Franz Marc i Wassily Kandinsky istupili iz Minhenskog kruga i osnovali vlastiu utmjetničku grupu Plavi jahač kojoj se August Macke pridružio. Na prvoj izložbi Plavog jahača koja je održana u Münchenu, nakon toga u Kölnu, Berlinu, Hagenu i Frankfurtu, su izložena samo tri djela Augusta Mackea zbog čega se osjećao zapostavljen i nedovoljno reprezentiran. Njegov odnos prema Plavom jahaču je od početka bio podvojen, s jedne strane su Kandiskijeve slike ostavljale dubok utisak, s druge strane mu se nije sviđala visoka umna zahtjevnost slikara te Kadniskijev dominantni karakter.
Arabisches Cafe, Arapska kafana, 1914.
August Macke je sudjelovao na drugoj, grafičkoj izložbi Plavog jahača, ali umjetnički se već disatncirao od grupe.[6]
Porträt der Frau des Künstlers mit Hut, Portret žene umjetnika sa šeširom, 1909
Zajedno s Franzom Marcom je na zidu svog atelijea naslikao sliku “Paradies“ koja prikazuje Adama i Evu.[7]
Tri godine u Bonnu su bile vrlo važne za Augusta Mackea. Izlagao je svoje radove u mnogobrojnim i vrlo cijenjenim galerijama tako da je njegova popularnost u Njemačkoj sve više rasla, kao rezultat popularnosti dobio je poziv izložiti svoje slike i u galeriji Karo – Bube u Moskvi. Osim toga je bio organizator mnogih izložbi, u Gereonsklubu u Kölnu je izložio djela mladih i nepoznatih avantgardističkih slikara. Bio je inicijator izložbe Rajnskih ekspresionista 1913. u Bonnu, te na Herbstsalonu u rujnu 1913.
Da bi imao više vremena i mira posvetiti se vlastitom slikarstvu preselio se sa svojom familijom u Hilterfingen am Thunersee. U susjedstvu je živio slikar Louis Moilliet, nedaleko Paul Klee. U Hilterfingenu su nastale njegove najvažnije slike.[8]
Paar im Walde, Par u šumi, 1912.
Sredinom 1914. je s Paulom Kleeom i Louisom Moillietom otputovao u Tunis. To studijsko putovanje je bila ideja Paula Kleea, on je bio uvjeren će ih zajednički boravak u Tunisu inspirirati. Nakon 14 mjeseci se August Macke vratio kući s pregrštom fotografija, crteža i akvarela.
U drugoj polovici lipnja 1914. je slikaru preostalo tek kratko vrijeme od 6 tjedana za njegove radove. On se dobrovoljno prijavio u vojsku i 8. kolovoza je već bio na frontu. Poginuo je 26. rujna 1914. kod Perthes-lès-Hurlus u Champagni. Bilo mu je 27 godina. Iako je bio dobrovoljac njegova su pisma iz kratkog zadnjeg životnog perioda s ratnog bojišta bila puna strahovitih utisaka nečovječnosti rata.[9][10] Pokopan je na vojničkom groblju Souain u Francuskoj.
Leute am blauen See, Ljudi na plavom jezeru, 1913.
Utjecaji i razvoj
August Macke je bio otvoren za sve utjecaje njegovog vremena i eksperimentirao je s novim slikarskim stilovima.
Am Rhein bei Hersel, Na Rajni kod Hersela, 1908.
Rani radovi
Mnogbrojni portreti iz prvih godina rada pokazuju njegov pokušaj prirodu naslikanih osoba prenijeti na platno. Neki od njegovih prvih radova nastali su pod utjecajem Arnolda Böcklina, slikara simboličkog stila, koji je u svojim slikama pokušavao izraziti vlastite ideje, raspoloženja i misli. Tako je najvjerojatnije Mackeova slika Herbst, (Jesen) iz 1905. inspirirana Böcklinovom slikom Herbstgedanken (Jesenje misli). Osim toga je Hans Thoma jedan od uzora, usamljenost u Mackeovoj slici Spaziergänger (Šetači) iz 1907. je nastala pod njegovim utjecajem.[11]
Franz Marc, 1910.
Impresionizam
Impresionistički slikari čije je slike upoznao u Parizu utjecale su vrlo intenzivno na Mackea. „Ne razumijem da sam tako dugo bio vezan uz Böcklina i Thoma.[…] Sad sam ih se zauvijek rješio.“ pisao je 1907. svojoj ženi Elisabethi.[12] Njegova se pažnja udaljila od motiva i koncentrirala na atmosferu slike, njezino djelovanje kroz boje i svjetlo. Kratkotrajno je primijenio impresionističku slikarsku tehniku kratkih, blijedih poteza kista kao u slici Am Rhein bei Hersel (Na Rajni kod Hersela). Karakteristično za impresioniste je svakidašnjost motiva koji nemaju nikakvog dubljeg značenja, jedna od stvari koje je Macke preuzeo. Posebno se divio Edouardu Manetu čiji je utjecaj još bio vidljiv kad je Macke već odavno prestao impresionistički slikati, i to u izboru motiva i kompozicije slike. U slici Staudacherhaus am Tegernsee (Staudacher - kuća na Tengersee) vidi se sličnost s Manetovom slikom Landhaus in Rueil (Ladanjska kuća u Rueliju).
Ekspresionizam
Slikarski stil Augusta Mackea mijenja se ponovo, ovog puta pod utjecajem fovističkih slikara, ali i njemačkih ekspresionista, posebno članova Minhenskog kruga, Franza Marca i Gabriele Münter. Njegove slike imaju sjajan kolorit i pojednostavljene forme koje su često porubljene tamnim linijama. Slike gube dimenzionalnost u korist boje i površine, često je vidljivo zanimanje za ornamente. U mnogobrojnim slikama do 1912. slika po uzoru na Matissea s motivima mrtve prirode.
Promenade, 1913.
Pod utjecjem Kandinskog i Marca eksperimentira Macke s tehnikom abstrahiranja. Jedna od slika nastalih u tom periodu je Der Sturm (Oluja) koja je izašla u almanahu Plavi Jahač. U toku 1912. godine je prestao slikati ovim stilom.
August Macke stil
Slika Spaziergänger am See (Šetači na jezeru) iz 1912. godine markira značajnu promjenu u Mackeovim djelima. Oštrobridne, šiljastokutne forme nalaze se u dinamici koja je isprekidana, do tada zatvorena površina slike gubi svoju ograničenost. August Macke reagira u svojim slikama na rani kubizam Pabla Picassa i Georgesa Braquea. Na početku je čak i preuzeo tamnu i prigušenu kolorizaciju. Slike u kojima prismatički elementi leže jedan iznad drugog, slikao je po uzoru futurističkog stila čija je namjera bila simultanim procesima izraziti dinamiku. Jedan primjer ovog slikarstva je Großes helles Schaufenster (Veliki svjetli izlog). U izlogu se ogledava prometna ulica, jedan konj koji se pomiče na lijevo, jedan kočijaš koje se s fijakerom pomiče na desno, gore desno se vidi revolver, najverojatnije dio plakata.[13] Osim toga su ga se duboko dojmile slike Roberta Delaunaya, one su bile ritmički raščlanjene u sekvence pune boja i svjetla, utjecaj Delaunaya vidi se u slici Modegeschäft (Modni dućan) iz 1913.
Niti jednom se stilu nije potpuno prepustio već je iz svakog preuzeo elemente koji su mu najviše odgovarali i sintezirao svoj vlastiti, prepoznatljivi stil. Predmeti su pojednostavljeni (često kao geometrijske forme) i podređene bojama iako predmetnost nije posve isključena. Boje su svjetle i blistave, nema tvrdih kontura, najbolji primjer je Garten am Thuner See (Vrt u Tengersee) jedna od njegovih rijetkih slika krajolika.
Najdraže i najvažnije teme u njegovim slikama su: žene pred izlozima, šetači u parku, životinje u zoološkom vrtu. U mnogim slikama prevladava nepokretnost, ljudi su često okrenuti od promatrača, pognutih glava ili zatvorenih očiju kao da meditiraju. Slike imaju sanjarski, idilični aspekt, Mackeova vizija rajskog, idiličnog svijeta.
Njegova posljednja slika Abschied (Rastanak) prepuna je tamnih slutnji pred Prvi svjetski rat.
August Macke crtač
August Macke je cijelog života crtao i ostavio je 9000 crteža.[14] Na početku je crtanjem izučavao slikanje, pomagalo mu u raspoznavanja regularnosti u procesu stvaranja.“ Uvijek nosim sa sobom blok za crtanje da bi savladao svaki pokret čovjeka i životinje jer to ne uči niti jedan profesor."[15] Crtanje je bio važan medium u potrazi za svojim karakterističnim načinom izražavanja. Osim toga je bio talentirani karikaturist.[16]
Abend, 1912, Privatno vlasništvo
Abschied, 1914, Köln, Wallraf-Richartz-Museum
Am Rhein bei Hersel, 1908, Bonn, Städtisches Kunstmuseum
An der Landungsbrücke in Thun, 1914, Köln, Museum Ludwig
An der Schiffslände, 1914, Köln, Benno & Dorothée Peters
Angler am Rhein, 1907, München, Städtische Galerie im Lenbachhaus
Badende Mädchen mit Stadt im Hintergrund, 1913, München, Staatsgalerie moderner Kunst
Baum im Kornfeld, 1907, Dortmund, Museum am Ostwall
Bei den Papageien [1], 1914, Zürich, Sammlung Bührle
Blick in eine Gasse, 1914, Mülheim a.d. Ruhr, Städtisches Museum
Blick ins Gartenhaus, 1914, Bonn, Städtisches Kunstmuseum
Dame in grüner Jacke, 1913, Köln, Wallraf-Richartz-Museum
Das helle Haus (1. Fassung), 1914, Bern, Kunstmuseum
Der alte Geiger, 1905, Privatno vlasništvo
Die Frau des Malers, lesend, 1914, Privatno vlasništvo
Drei Mädchen mit gelben Strohhüten (I), 1913, Den Haag, Gemeentemuseum
Eine Ladenstraße unter Lauben, 1914, Privtno vlasništvo
Elisabeth am Schreibtisch [1], 1909, Privatno vlasništvo
Elisabeth am Schreibtisch [2], 1911, Kaiserslautern, Pfalzgalerie des Bezirksverbands Pfalz
Elisabeth Gerhardt, nähend (nähendes Mädchen), 1909, Dortmund, Galerie Utermann
Entwurf für einen Wandteppich mit orientalischem Liebespaar, 1912, Vlasništvo SR Njemačke
Esel im Palmenhain, 1914, Privatno vlasništvo
Eselreiter, 1914
Farbige Formen (I), 1913, Münster, Westfälisches Landesmuseum für Kunst und Kulturgeschichte
Zwei Frauen am Tisch, 1910, Berlin, Privatno vlasništvo
Zwei Mädchen im Walde, 1914, Privatno vlasništvo
Mathias T. Engels: August Macke. Monographien zur rheinisch-westfälischen Kunst der Gegenwart 1. Bongers, Recklinghausen 1958.
Städtisches Kunstmuseum Bonn: August Macke und die Rheinischen Expressionisten. Bonn 1973.
Aurel Bongers, Joachim Heusinger von Waldegg, Dierk Stemmler (Hrsg.): Die Rheinischen Expressionisten – August Macke und seine Malerfreunde.:: Bonn 1984, ISBN3-7647-0323-7.
Ernst-Gerhard Güse (Hrsg.): August Macke – Gemälde, Aquarelle, Zeichnungen. Katalog zur Ausstellung 1987 in Münster, Bonn und München. Bruckmann, München 1986, ISBN3-7654-2081-6.
Rosel Gollek: Macke, August. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 15, Duncker & Humblot, Berlin 1987, ISBN3-428-00196-6, S. 617 f. (Digitalisat).
Astrid von Friesen: August Macke: ein Maler-Leben. Ellert & Richter, Hamburg 1989, ISBN3-89234-144-3.
Peter Dering, Margarethe Jochimsen (Hrsg.): Kontemplation und Glück. August Mackes Menschenbild. Ausstellungskatalog, 12. März – 28. Mai 2000. Verein August-Macke-Haus, Bonn 2000, ISBN3-929607-31-X (Schriftenreihe Verein August-Macke-Haus. 32).
Westfälisches Landesmuseum für Kunst und Kulturgeschichte Münster, Landschaftsverband Westfalen-Lippe, Kunstmuseum Bonn (Hrsg.): August Macke und die frühe Moderne in Europa. Katalog zur Ausstellung 2001/02 in Münster und Bonn. Cantz, Ostfildern 2001, ISBN3-7757-1146-5.
Elisabeth Erdmann-Macke: Erinnerungen an August Macke. Fischer, Frankfurt am Main 2006.
Rosel Gollek: Indianer, Sturm und Masken – August Mackes Beitrag zum Blauen Reiter, in: Ernst-Gerhard Güse (Hrsg.): August Macke – Gemälde, Aquarelle, Zeichnungen, S. 47
Klaus Lankheit: Karikaturen von der Hand August Mackes aus dem Nachlaß Franz Marc, in: Ernst-Gerhard Güse (Hrsg.): August Macke – Gemälde, Aquarelle, Zeichnungen, S. 133.
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.