From Wikipedia, the free encyclopedia
Đurđin (srp.: Ђурђин, mađ. Györgyén, nje. Gjargstedt) je selo u Bačkoj u Vojvodini.
Đurđin | |
---|---|
Ђурђин Györgyén Gjargstedt | |
![]() Ulaz u Đurđin | |
Država | Srbija |
Pokrajina | Vojvodina |
Okrug | Sjevernobački okrug |
Općina | Subotica |
Površina | |
• Ukupna | 69,2 km² |
Visina | 133m |
Koordinate | 45°57′N 19°29′E |
Stanovništvo (2002.) | |
• Entitet | 1.746 (25 stan./km²) |
Poštanski broj | 24213 |
Pozivni broj | 024 |
Registarska oznaka | SU |
![]() | |
Đurđin se nalazi na jednom od najplodnijih predjela u subotičkoj okolici. Zemlja na kojoj se nalazi je crnica.[1] Bogat je biljnim životom a s obzirom na to da se u đurđinskim predjelima rado zadržavala divljač, bio je omiljenim odredištem lovaca.[2]
Na đurđinskom se području nalazi predio Kraljičina zemlja, na kojem po predaji postoji utvrda iz vremena Sibinjanina Janka.[2] Spomen o njemu datira iz 1462., kad je i prvi put zapisano ime Đurđin. Zemlja je pripadala Matiji Korvinu, koji je u tom dokumentu darovao ju majci Elizabeti (mađ. Erzsébet Morzsinay) (odatle Kraljičina zemlja).[1]
Kad se đurđinski kraj naseljavao, u njemu je neprekidno živjelo tridesetak hrvatskih obitelji. Turska osvajanja Ugarske su ga skoro u potpunosti opustošila i razorila. Bunjevački Hrvati se u većim i organiziranijim skupinama ovdje doselili 1687. godine.[1]
Tijekom srednjeg vijeka je na predjelu imena Pavlovac nalazio se pavlinski samostan. Kad je prestao postojati 1598., redovnici su otišli sjevernije na sjever Ugarske u Ostrogon.[1]
Poljodjelski uvjeti su kreirali gospodarstvo i način stanovanja ovog kraja. Kraj je poznat kao salašarski.[1]
1878. je Đurđin dobio školu.[3] To je bila 'Kopilova škola' koja je podignuta na posjedu Luke Kopilovića.[3] Uskoro su otvorene područne škole 'Čović škola', 'Milodanović škola', 'Šokčić škola' i škola na Pavlovcu.[3] Šokčićeva škula neko je vrijeme nosila ime Đene Dulića.[4] Svih tih pet škola objedinjeno je 1952. godine u jednu osmoljetnu osnovnu školu.[3] Ta se škola nalazila u staroj zgradi gdje je i sad škola. Od 1962. škola djeluje pod imenom OŠ Vladimir Nazor.[3] Đurđinskoj je školi lijepu zbirku fotografija donirao poznati subotički fotograf Augustin Juriga.[3]
U Đurđinu se nekad nalazila željeznička postaja.[2]
Etnički sastav 2002.[5] | ||
Narod | Stanovnika | % |
Hrvati | 677 | 38,77% |
Srbi | 484 | 27,72% |
Bunjevci | 251 | 14,37% |
Mađari | 124 | 7,10% |
Jugoslaveni | 67 | 3,83% |
Slovenci | 7 | 0,40% |
Crnogorci | 7 | 0,40% |
ostali | 18 | 1,00% |
nepoznato | 0 | 0,00% |
Hrvati čine relativnu većinu u Đurđinu 2002., a zajedno s onima izjašnjenima kao "Bunjevci", čine natpolovičnu većinu.
Đurđin danas (po stanju od 15. prosinca 2002.) daje 6 elektora u Hrvatsko nacionalno vijeće Republike Srbije.
Đurđinski bunjevački Hrvati su tvorci slamarske umjetnosti.[6][7]
Danas u Đurđinu postoje skupine predškolskog odgoja na hrvatskom jeziku.[8]
U Đurđinu se održava dio programa žetvene manifestacije bunjevačkih Hrvata, Dužijance.[9]
Od hrvatskih ustanova, u Đurđinu djeluje Hrvatsko kulturno-prosvjetno društvo Đurđin i komorni tamburaški orkestar Musica chorda.[10] Pored te hrvatske ustanove u Đurđinu se nalazi Bunjevački muzej, Hrvatski seljački prosvjetni dom i Hrvatska čitaona.[11]
Đurđinski bunjevački Hrvati su tvorci slamarske umjetnosti.[1] Tako đurđinska crkva sv. Josipa ima jedinstveni Križni put - napravljen je od slame.[1]
Etno-salaš, stara salaška obiteljska nastamba iz 1881. pokraj crkve u kojoj se nalazio župni ured. Sačuvana na inicijativu rkt. svećenika Lazara Ivana Krmpotića.[12]
U Đurđinu djeluju nogometni klub FK Đurđin koji se uglavnom natječe u međuopćinskim ligama i u općinskoj ligi Subotice[13] te konjički klub Đurđin.[14]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.