![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/43/Isnavsht1.jpg/640px-Isnavsht1.jpg&w=640&q=50)
שייטת המשחתות
יחידה בחיל הים הישראלי / ויקיפדיה האנציקלופדיה encyclopedia
שייטת המשחתות, שכונתה בתחילה השייטת הגדולה ונרשמה כשייטת 1,[1] הוקמה באוקטובר 1948, כיחידה הכוללת את אוניות הלחימה של חיל הים הישראלי. מעת הקמתה פעלה השייטת בים התיכון עד שסיימה את תפקידה במלחמת ההתשה.
![]() | |
שייטת 1 | |
חוד החנית של חיל הים | |
פרטים | |
---|---|
כינוי | השייטת הגדולה |
מדינה |
ישראל![]() |
שיוך |
חיל הים הישראלי![]() |
סוג | יחידת לוחמה ימית |
אירועים ותאריכים | |
תקופת הפעילות | 10 אוקטובר 1948 – 1968 (כ־19 שנים) |
מקים היחידה | חיל הים |
מלחמות |
![]() ![]() ![]() ![]() |
נתוני היחידה | |
ציוד עיקרי | התחלה בקורבטות שהוכשרו לשימוש מצי הצללים. רכישת שלוש הפריגטות מסדרת River מעודפי הצי הקנדי. שתי משחתות מסדרת Z, מהצי המלכותי הבריטי וכתוספת המשחתת אבראהים אל-אוול שנכנעה מהצי המצרי. |
פיקוד | |
יחידת אם | נמל חיפה |
דרגת המפקד |
![]() |
מפקדים | מפקדי השייטת |
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a6/Frigatesarly52.jpg/640px-Frigatesarly52.jpg)
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bb/DestroyerFltNaples2.jpg/640px-DestroyerFltNaples2.jpg)
בתקופת מלחמת העצמאות כללה השייטת מספר ספינות שנבנו במקור כקורבטות. לספינות אלה הוספו אחרי המלחמה שלוש פריגטות משימתה העיקרית, שהוטלה על חיל הים על ידי ראש הממשלה ושר הביטחון דוד בן-גוריון, הייתה "להציג את דגל ישראל בימים". השייטת הפגינה נוכחות וקיימה ביקורים במרבית נמלי הים התיכון. בהפלגותיהן הרחיקו דרומה עד דרום אפריקה ומוזמביק, במסגרת המבצעים "תיכון" ו"הרקולס", ומערבה אל החוף המזרחי של ארצות הברית במסגרת מבצע קולומבוס. היא ביצעה גם משימות סמליות ודיפלומטיות, כגון הבאת עצמותיהם של חנה סנש והברון אדמונד ג'יימס דה רוטשילד לקבורה בישראל ומתן סיוע לנפגעי רעש האדמה ביוון בשנת 1953.
כאשר התממשה בשנת 1954 עסקת הנשק הצ'כוסלובקית-מצרית התבהר הצורך לתת מענה לנחיתות מול הצי המצרי ולמצוא כלי שיט טובים יותר. לאחר משא ומתן לקניית משחתות איטלקיות הציעו הבריטים שתי משחתות מעודפי מלחמת העולם השנייה במחיר מציאה – אח"י אילת (ק-40) ואח"י יפו (ק-42) – ואלו נרכשו והובאו לחיפה ביוני 1956. היחידה שנקראה "שייטת 1" הפכה ל"שייטת המשחתות". במלחמת סיני הכניעו המשחתות את המשחתת המצרית "אבראהים אל-אוול" שהפגיזה את חיפה, והיא נתפסה וצורפה לצי חיל הים הישראלי תחת השם "אח"י חיפה (ק-38)". לאחר המלחמה צורפה אח"י נגה (ק-22) לשייטת.
בתקופה שבין מלחמת סיני למלחמת ששת הימים עסקה השייטת באימונים וביקרה בנמלים רבים בים התיכון. אולם, הצטיידות המצרים בשנות ה-60 בטילי ים-ים סטיקס הדגישה את נחיתות המשחתות, וחיל הים פנה לתוכנית ספינות סער. כאשר פרצה מלחמת ששת הימים נעשה שימוש במשחתות תוך הימנעות ממגע עם ספינות טילים של האויב. באוקטובר 1967 טובעה המשחתת אילת ולאחר תקופה קצרה הושבתה אח"י יפו (ק-42) ושייטת המשחתות סיימה את תפקידה.
בעשרים שנות פעילות השייטת עברו בה כמעט כל קציני חיל הים וצברו בה ניסיון ימי ופיקודי, שהיווה את הבסיס המקצועי לקליטת ספינות סער ומעבר חיל הים לזרוע לחימה. ”שייטת 1 הייתה אחד מעמודי התווך של חיל הים ובתור שכזאת תכנס להיסטוריה...” ”לא כולם זכו להשתתף במבצעי לחימה עוטי זהר, אבל כולנו עברנו הפלגות אמונים מתישות ולווי אניות רכש ללא סוף. ומפעם לפעם גם מבצע, לא מלחמתי אך מרגש. כמו סיוע לנפגעי הרעש באיי יוון, או מצעד מפואר בשדרות ניו יורק.”[2]