Loading AI tools
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
מחול הוא ריקוד או תחום באומנות הבמה שבמרכזו ריקוד ותנועה.[1] למחול יש משמעויות שונות, הוא יכול להתייחס לפולחן, טקסים מסורתיים, דרך בילוי, אמנות מול קהל, אימון גופני ועוד.[2]
צורת המחול הוותיקה ביותר בתרבות המערבית היא הבלט. כמה דוגמאות לצורות מחול שהתפתחו מאוחר יותר: מחול מודרני, מחול עכשווי, תיאטרון מחול, בּוּטוֹ, היפ הופ, מחול ג'אז (ראו להלן דוגמאות לסוגי מחול).
בנוסף לכך עשוי המושג "מחול" לתאר יצירת מחול שלמה או קטע מחול כחלק מיצירת מחול או יצירה אחרת (למשל תיאטרון או קולנוע), לדוגמה: מחול החרבות (ראו להלן "כוריאוגרפיה").
צורות ריקוד שאינן "אמנותיות" אלא משמשות למטרות אחרות (דוגמת בילוי, טקסים חברתיים, מסורתיים או דתיים, פולחן, ספורט, ריפוי וכדומה) אינן נכללות במונח "מחול".
האומן שיוצר מחול מכונה כוֹרֵיאוֹגְרָף.
למונח כוֹרֵיאוֹגְרָפְיָה שתי משמעויות קרובות:
האמן המבצע את יצירות המחול הוא רקדן מקצועי, שהכשרה רבת שנים מאפשרת לו לבצע את הכוריאוגרפיות שנמסרות לו על ידי הכוריאוגרף. אנסמבל של רקדנים מקצועיים מכונה להקת מחול, קבוצת מחול או בָּלֶט.
המונח חלל (או סְפֵּייס) בהקשר מחולי מתייחס בדרך כלל לחלל הבמה, תוך התייחסות בעיקר לשטחה (מחול מתרחש לעיתים נדירות - אם כי לא אף פעם לא - במרחב שמעל למשטח הבמה). מיקומו כל רקדן בחלל, היחסים בין החלל לרקדן ואלה שבין הרקדנים לבין עצמם בתוך החלל, עיצובם של יחסים אלה וכוונונם, מכונים בז'רגון המחולי סְפֵּייסִינְג. גם הספייסינג הוא מאבני הבניין הבסיסיות של הכוריאוגפיה. חלק חשוב בעבודה הכוריאוגרפית ובעבודת הכנתה של כוריאוגרפיה לביצוע כרוך בספייסינג. הכוריאוגרף הצרפתי אנז'לן פרלז'וקאז', למשל, מייחס לספייסינג לפחות אותה דרגת חשיבות כמו לאוצר התנועתי ולקומפוזיציה התנועתית.
במונח חלל (או סְפֵּייס) משתמשים גם לתיאור החלל הפנימי של המקום שבו מבוצעת יצירת המחול (אולם התיאטרון או אתרים אחרים), בעיקר תוך התייחסות לאופן שבו אופי החלל, עיצובו והאווירה שהוא משרה משפיעים על האופן שבו הקהל חווה את היצירה.
שיטת לימוד המחול או ההכשרה למחול הוותיקה ביותר היא שיטת הלמידה של הבלט הקלאסי, המתאפיינת במערך שיעורי בלט מקובע ומוגדר בפרוטרוט לאורך שנים, משמעת חזקה, קוד לבוש קפדני ותחרותיות גבוהה. כדי להקל על עיצוב השרירים, המפרקים והעצמות במתכונת הבלטית, רצוי להתחיל ללמוד בלט בגיל צעיר - רבים מתחילים ללמוד כבר בגיל ארבע. קיימות כמה שיטות למוד בלט, מהן: השיטה הרוסית (שיטת ואגאנובה), השיטה האנגלית (RAD – Royal Academy of Dance), השיטה הצרפתית (École Française), שיטת צ'קטי (Cecchetti method).
שיטות לימוד מחול אלטרנטיביות שפותחו החל מאמצע המאה העשרים על ידי חלוצי המחול המודרני, כמו הכוריאוגרפים מרתה גרהם, מֶרְס קנינגהם וחוֹסֶה לימון, החליפו את האידיאלים האסתטיים של הבלט ואת אוצר התנועות שלו אבל שימרו את עקרונות השיטה: מערך שיעורים קבוע ומוגדר, אם כי לא קפדני באותה הקיצוניות, וחתירה לביצוע מושלם של אידיאל אסתטי נתון. מאוחר יותר פותחו שיטות לימוד מחול עם עקרונות אלטרנטיביים, למשל אלתור, לדוגמה: קונטקט-אימפרובזציה וגאגא.
בעולם המחול קיימים חילוקי דעות ביחס לחשיבות רכישת טכניקת הבלט הקלאסי לתלמידי מחול שאינם מתעתדים להיות רקדני בלט (אלא, לדוגמה, רקדני מחול עכשווי). ישנם הגורסים כי ללא בסיס קלאסי מאוד קשה לתלמיד המחול לרכוש את המיומנויות הנחוצות לו. אחרים טוענים שלמידת בלט יוצרת התניה חזקה מדי של התלמיד, שממנה הוא לעולם לא יוכל להשתחרר כליל, ולכן, אם ברצונו לרקוד מחול עכשווי עליו להימנע מלימוד בלט וגם משיטות לימוד מקובעות אחרות, כמו גרהם וקנינגהם שהוזכרו לעיל (זוהי לדוגמה טענתם של מייסדי ה"מסלול למחול, כוריאוגרפיה והקשר" בברלין). רבים טוענים ששילוב מאוזן בין שיטות לימוד שונות הוא הדרך האידיאלית ללמוד מחול, בלי קשר לסוג המחול שהתלמיד יעסוק בו בעתיד.
כל עוד הבלט הקלאסי היה סוג המחול היחיד בתרבות המערבית, ניתן היה לתעד מחול באופן מילולי, הודות לעובדה שהאוצר התנועתי של הבלט הקלאסי היה קבוע ומוגדר בקפדנות, עם כינוי מסוים וברור לכל תנועה, כיוון ומיקום על הבמה (רובם המכריע של כינויים אלה הוא בצרפתית). ככל שאוצר התנועות המחולי התרחב, הלך והתגבר הקושי בתיעודו המילולי. פתרון לכך נמצא (לפחות חלקית) במחצית השנייה של המאה העשרים, שבה פותחו מספר שיטות לתיעוד של תנועה ומחול בעיקרון המקביל לתיווי מוזיקלי והמכונות "שיטות כתב תנועה", לדוגמה: כתב התנועה אשכול-וכמן, כתב התנועה בשיטת לַאבַּאן (Labanotation), וכוֹרֵיאוֹלוֹגְיָה, שהיא כינויו של כתב התנועה בשיטת בֶּנֶשׁ (Benesh Movement Notation). אדם המתמחה בכתיבה וקריאה של כתב תנועה בשיטת בֶּנֶשׁ נקרא כוריאולוג.
מאז שצילום בווידאו נעשה שווה לכל נפש, הפך התיעוד בווידאו לאמצעי הנפוץ ביותר לתיעוד מחול.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.