Loading AI tools
שבעה צדיקים הבאים להתארח בסוכות, לפי תורת הקבלה מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
אושפיזין (בארמית: "אורחים"[1]) הם שבעה צדיקים המתארחים לפי ספר הזוהר בסוכתו של כל יהודי בחג הסוכות. האורחים הם שלושת האבות (אברהם, יצחק ויעקב) וארבעה מנהיגים מקראיים נוספים. בכל יום משבעת ימי החג מגיע צדיק אחד בראש והשאר מתלווים אליו. בקהילות רבות נוהגים להזמין את האושפיזין לסוכה בנוסח מיוחד הנאמר בכל יום עם הכניסה לסוכה.
לפי ספר הזוהר, המנהג נוסד על ידי רב המנונא סבא, שהיה אומר לפני כניסתו לסוכה: ”נזמן לאושפיזין” (נזמין את האורחים), ולפני שהתיישב לאכול היה אומר: ”בסוכות תשבו שבעת ימים. תיבו אושפיזין עלאין תיבו. תיבו אושפיזי מהימנותא תיבו.” (תרגום: שבו אורחים עליונים, שבו. שבו אורחי האמונה, שבו)[2].
הזמנת 'אושפיזין עילאין' אלו, כלומר את נשמות שבעת צדיקים אבות האומה שהן שבע דמויות מקראיות הבאות על פי הקבלה להתארח בסוכותיהם של ישראל, היא כנגד שבעה אנשים שאותם מונה התורה מלבד בני המשפחה:
וְשָׂמַחְתָּ בְּחַגֶּךָ
אַתָּה וּבִנְךָ וּבִתֶּךָ
וְעַבְדְּךָ וַאֲמָתֶךָ וְהַלֵּוִי וְהַגֵּר וְהַיָּתוֹם וְהָאַלְמָנָה אֲשֶׁר בִּשְׁעָרֶיךָ.
על פי המסורת, בכל יום מגיע לסוכה אורח אחד מן השבעה בראש ואליו מתלווים שאר האורחים.
ישנם שני נוסחים להזמנת האושפיזין:
לפי המנהג האשכנזי (לפי קדימותם בסדר הדורות) על פי הזוהר[3]:
לפי המנהג הספרדי והחסידי (לפי מבנה הספירות) על פי האר"י:
יש הנוהגים להזמין בשמיני עצרת את שלמה המלך כאורח השמיני, בחוץ לארץ - לסוכה (שכן בחוץ לארץ יושבים בסוכה גם בשמיני עצרת מספק), ובארץ ישראל - לבית[5]. כן היו קהילות מזרח שנהגו להניח כיסא נוסף עבור אליהו הנביא שנחשב אחד האורחים בחג[6].
חשיבות האורחים באה לידי ביטוי במידות המיוחסות להם. סדר האושפיזין הנהוג לפי המנהג האשכנזי הוא לפי סדר הדורות של האישים המוזכרים, ולפי המנהג הספרדי והחסידי לפי סדר הספירות המקביל לשבע הספירות התחתונות. בכל יום מיוחסת חשיבות מיוחדת למידה הקשורה באורח של אותו היום:
שלוש הספירות העליונות (חכמה, בינה ודעת/כתר) אינן משויכות לאף אחד מהאושפיזין כיוון שהן ספירות הנמצאות מעל לעולם הזה.
יש המקפידים להזמין גרים, עניים וגלמודים לסעודה בסוכה כמעין הידור של מנהג האושפיזין. ניתן לצאת ידי חובת הדאגה לשמחת העניים בחג גם על ידי נתינת צדקה להם כראוי לפני החג. אך יש המקפידים בכל זאת להזמין עניים לאכול בסוכה לכבוד האושפיזין, זאת על פי דברי ספר הזוהר[7] ש"חלקם של האושפיזין"- מנת האוכל שלהם - שייכת לעניים, ומי שלא מזמין עניים לסוכה - האושפיזין קמים ויוצאים מסוכתו.
על הזמנת אנשים השרויים בבדידות ובצער לסוכה, כותב מחבר פניני הלכה הרב אליעזר מלמד: ”בדורנו יש להתחזק בזה יותר, מפני שכיום התמעטו הרעבים ללחם, אבל מאידך, התרבו העצובים והגלמודים, ומצווה גדולה לטרוח להזמינם להשתתף בשמחה.”[8]
חז"ל הרבו לדבר במעלת מצוות הכנסת אורחים ובין היתר אמרו:
אמר רב יהודה אמר רב גדולה הכנסת אורחים, מהקבלת פני שכינה.
רבים נוהגים בפרט בסוכות להזמין אורחים שונים לסוכתם. משפחה, חברים, שכנים ובמיוחד כאלו שבימים רגילים אינם נוהגים להזמין וזאת על מנת להרבות במידת השלום.
מרכזיותו של מנהג זה בהקשר לסוכות, מובע בשירה המפורסם של נעמי שמר, שלומית בונה סוכה:
"...
- יבואו השכנים
- כולם בהמונים -
- ולכולם יהיה מקום
- ...
- שלום סוכת פלאים
- מה טוב ומה נעים -
- שלומית בנתה סוכת שלום!"
— נעמי שמר, "שלומית בונה סוכה"
שירה של שמר מתכתב בין היתר עם ברכת השכיבנו הנאמרת בכל יום בתפילת ערבית. בתוך ברכה זו מבקשים גם "ופרוש עלינו סוכת שלומך". וכן מסיימים אותה בכל ערב שבת ויום טוב בחתימה:
ברוך אתה השם (ה)פורש סוכת שלום עלינו ועל כל עמו ישראל ועל ירושלים.
— תפילת ערבית של שבת וימים טובים
ע"פ הנאמר במסכת סוכה[9] ש”חייב אדם להקביל פני רבו ברגל.”, נוהגים תלמידים לבקר את רבותיהם בסוכותיהם במשך החג או בזמנים המתפרסמים לקהל הרחב. בדומה לכך נוהגים אישי ציבור מנשיא המדינה ועד ל-ראשי רשויות לקבל פני התושבים בסוכתם או בסוכת הציבור.
בתקופת חג הסוכות משמש הביטוי אושפיזין במדיה ובשיח הישראלי גם בהשאלה לשונית או בהקשר קרוב אחר המתקשר לביקור יוצא מהרגיל באותו הזמן גם ללא קשר ישיר למצוות הסוכה[10][11].