מידע נוסף ניתוח דקדוקי ...
ניתוח דקדוקי |
כתיב מלא | מרד |
הגייה* | mered |
חלק דיבר | שם־עצם |
מין | זכר |
שורש | מ־ר־ד |
דרך תצורה | משקל קֶטֶל |
נטיות | ר׳ מְרָדִים; מֶרֶד־ |
סגירה
- ניסיון הפיכה נגד שלטון או סמכות במטרה להפילם או לקבל מהם דבר־מה.
גיזרון
- המילה משותפת גם לשפות אחרות: מִרְדָּא (הארמית בתרגומי המקרא), ܡܸܪܕܵܐ או ܡܪܵܕܵܐ (merdā או mərādā, סורית), ࡌࡉࡓࡃࡀ מירדא (מנדעית), تَمَرُّد (תמרד tamarrud, ערבית).
- השורש מ־ר־ד מופיע במקרא פעמים לא מעטות, אך המילה מֶרֶד עצמה מופיעה בו פעם אחת בלבד: ”אֵל אֱלֹהִים ה' אֵל אֱלֹהִים ה' הוּא יֹדֵעַ וְיִשְׂרָאֵל הוּא יֵדָע; אִם בְּמֶרֶד וְאִם בְּמַעַל בַּה' אַל תּוֹשִׁיעֵנוּ הַיּוֹם הַזֶּה“ (יהושע כב, פסוק כב).
צירופים
- מרד מסים
- מרד נעורים
- מרד צרכנים
- נעות המרדות
מילים נרדפות
- התקוממות
- מרדות
- מרי
- פריקת עול
- קשר
מידע נוסף
- שורש מ-ר-ד המציין במקרא התקוממות על שלטון, מצוי בערבית ומלבד בהוראה זו משמש גם בהוראת של 'עקשנות, ורוח התמדה בכלל', בסורית השם 'מרדא' משמש בהוראה הכפולה של התקוממות ומבצר, והפועל מרד מתפרש לא בלבד כלשון 'התקומם' אלא גם כלשון 'התנגד' בכלל, ואף כלשון 'ניצח'. נמצא שהשם 'מרד' הוראתו בקירוב 'תקיפות', ובספר יהושע כ״ב, כ״ב, מופיע "מֶרֶד" כשם פרטי: ”וּבֶן עֶזְרָה יֶתֶר וּמֶרֶד וְעֵפֶר וְיָלוֹן“ (דברי הימים א׳ ד, פסוק יז).
קישורים חיצוניים
![ויקיפדיה](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/80/Wikipedia-logo-v2.svg/20px-Wikipedia-logo-v2.svg.png) ערך בוויקיפדיה: מרד |
מידע נוסף השורש מרד ...
השורש מרד |
השורש מ-ר-ד הוא שורש מגזרת השלמים.
נטיות הפעלים
מ-ר-ד |
עבר |
הווה/בינוני |
עתיד |
ציווי |
שם הפועל |
קַל |
מָרַד |
מוֹרֵד |
יִמְרֹד |
מְרֹד |
לִמְרֹד |
נִפְעַל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
הִפְעִיל |
הִמְרִיד |
מַמְרִיד |
יַמְרִיד |
הַמְרֵד |
לְהַמְרִיד |
הֻפְעַל |
הֻמְרַד |
מֻמְרָד |
יֻמְרַד |
-אין- |
-אין- |
פִּעֵל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
פֻּעַל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
הִתְפַּעֵל |
הִתְמָרֵד |
מִתְמָרֵד |
יִתְמָרֵד |
הִתְמָרֵד |
לְהִתְמָרֵד |
|
|
סגירה
מידע נוסף ניתוח דקדוקי - פועל ...
סגירה
- התנגד למרות שהייתה עליו. עשה איסורים. או נלחם בשלטון.
- ביטל התחייבות. התנהג כמשוחרר מהתחייבויותיו.
- לשון חז"ל בעל חיים מבוית שהתפרא וחזר לחיות בשטחי הבר.
- תרגולת שמרדה
- ”אווזין ותרנגולין ויונין הרדסיות שמרדו או שקיננו בפרדס חייבין בשלוח“ (תוספתא, מסכת חולין – פרק י, הלכה ט)
- {{צט/ירושלמי|שור שמרד הצדו בשבת חייב|שבת
- לשון חז"ל (רפואה) איבר שהתחיל להתנתק מן הגוף.
ראו גם
מידע נוסף השורש מרד ...
השורש מרד |
השורש מ-ר-ד הוא שורש מגזרת השלמים.
נטיות הפעלים
מ-ר-ד |
עבר |
הווה/בינוני |
עתיד |
ציווי |
שם הפועל |
קַל |
מָרַד |
מוֹרֵד |
יִמְרֹד |
מְרֹד |
לִמְרֹד |
נִפְעַל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
הִפְעִיל |
הִמְרִיד |
מַמְרִיד |
יַמְרִיד |
הַמְרֵד |
לְהַמְרִיד |
הֻפְעַל |
הֻמְרַד |
מֻמְרָד |
יֻמְרַד |
-אין- |
-אין- |
פִּעֵל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
פֻּעַל |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
-אין- |
הִתְפַּעֵל |
הִתְמָרֵד |
מִתְמָרֵד |
יִתְמָרֵד |
הִתְמָרֵד |
לְהִתְמָרֵד |
|
|
סגירה