RDRAM
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
RDRAM (Rambus DRAM) הוא סוג של זיכרון מחשב שפותח ויוצר על ידי חברת Rambus האמריקאית. יצרנית השבבים אינטל הייתה שותפה בניסיונות החדירה לשוק המחשבים, יחד עם הדור הראשון של סדרת המעבדים פנטיום 4 מתוצרתה. מודולי זיכרון בטכנולוגיית ה-RDRAM נקראים RIMM (RDRAM Interface Memory Module).
לוחות האם ל-PC שתמכו ב-RDRAM הוצגו לראשונה ב-1999. לוחות אלה תמכו בגרסת PC-800 שפעלה במהירות 400MHz ועבדה ברוחב פס של 1600 MB/S. גרסה זו הייתה מהירה באופן משמעותי מסוגי הזכרונות הנפוצים באותו זמן, SDRAM, שפעלו בתדר 133 MHz והיו בעלי רוחב פס של 1066 MB/S.
חסרונותיו העיקריים של ה-RDRAM לעומת סוגי הזכרונות שהיו נפוצים לפניו הם בעכבת (Latency), פליטת חום, עלות וסיבוכיות ייצור גבוהים יותר. כמו כן, התושבת של כרטיס הזיכרון מסוג RIMM מחייבת חיבור שני כרטיסי זיכרון לסגירת מעגל חשמלי. בלוחות בעלי ארבעה חריצים, כולם חייבים להיות מאוכלסים.
זמן לא רב אחרי הצגת ה-RDRAM, הופיע בשוק המחשבים האישיים ה-DDR ובמידה רבה החליף אותו.
ה-RDRAM של Rambus ראה שימוש בשתי קונסולות משחקי וידאו, החל מ-1996 עם הנינטנדו 64 שהשתמשה ב-4 MB RDRAM הפועל עם שעון של 500 מגה-הרץ במעגל משולב של 9 סיביות, המספק רוחב פס של 500 מגה-בייט לשנייה. RDRAM אפשר ל-N64 להצטייד בכמות גדולה של רוחב פס זיכרון תוך שמירה על עלות נמוכה יותר בשל פשטות התכנון. האפיק הצר של RDRAM אפשר למעצבי לוחות אם ומעגלים להשתמש בטכניקות עיצוב פשוטות יותר כדי למזער את העלות. הזיכרון, לעומת זאת, לא התאים בגלל זמן האחזור הגבוה שלו בגישה אקראית. ב-N64, מודולי ה-RDRAM מקוררים על ידי מכלול מפזר חום פסיבי[1]. הקנסולה כללה גם הוראה לשדרוג זיכרון המערכת עם אביזר Expansion Pak, המאפשר לשפר משחקים מסוימים עם גרפיקה משופרת, רזולוציה גבוהה יותר או קצב פריימים מוגבר.