דיוקן של רוברט לואיס סטיבנסון מאת ג'ירולמו נרלי (1892)
סטיבנסון נולד כרוברט לואיס בלפור סטיבנסון באדינבורו שבסקוטלנד למרגרט ולתומאס, שהיה מהנדסמגדלורים מצליח. בילדותו סבל ממחלת השחפת וכתוצאה מכך נאלץ לבלות זמן רב במיטתו, זמן שניצל להמצאת סיפורים. בגיל 17, בעקבות לחץ מאביו המהנדס, החל בלימודי הנדסה באוניברסיטת אדינבורו, אולם עקב מחלת השחפת שסבל ממנה נאלץ לנסוע ב-1873 לריביירה הצרפתית. כעבור כשנה חזר בבריאות משופרת והחליט לעזוב את תחום ההנדסה. סטיבנסון פנה ללימודי משפטים אותם סיים בהצטיינות, וביולי 1875 הוסמך כעורך דין וחבר בלשכת עורכי הדין בסקוטלנד, אולם לא עסק במקצוע זה.
לצורך שיפור מצב בריאותו, נסע סטיבנסון פעמים רבות לאירופה ולארצות טרופיות. החוויות שצבר במסעותיו אלו שימשוהו רבות בכתיבת ספריו, בפרט ספרי המסעות שבהם. סטיבנסון אמר על עצמו שהוא מושפע מכתיבתו של אמיל זולא. הסופר חורחה לואיס בורחס אמר: "לקרוא את סטיבנסון זו אחת הצורות של האושר המושלם".
ב-1880 נישא לפאני אוסבורן האמריקאית. פאני הייתה אישה פרודה מבעלה ונסעה לחיות בצרפת עם שני ילדיה. עובדת היותה מבוגרת ממנו ב-11 שנים לא מנעה ממנו להתאהב בה ולהינשא לה לאחר שהתגרשה.
ב-1889 עבר עם משפחתו לאיסמואה. הודות לתנאים הטרופיים שבאי, השתפר מצב בריאותו ושם חי את שארית חייו. שם המשיך הסופר בכתיבתו עד מותו ב-1894 משבץ מוחי.[1]
על קברו שבסמואה חקוקה הכתובת המפורסמת (רקוויאם - שיר אשכבה), בתרגום של אליהו ציפר:
סטיבנסון הרבה לטייל ברחבי העולם וכתב ספרי מסעות רבים. לאחר כתיבת מגוון מאמרים בכתב העת "קורנהיל" ערך סיור באירופה ופרסם את ספרו הראשון ב-1878, "מסע בפנים הארץ" (An Inland Voyage)[2] – אסופת סיפורים קצרים אותם כתב בהשראת טיוליו.
ב-1882 כתב את "אי המטמון" שהיה להצלחתו הראשונה כסופר. הספר מספר על נער המוצא מפת מטמון ויוצא לחפשו בלוויית חברות ימאים, בדרך רצופת סכנות ומכשולים.
בינואר 1886 התפרסם ספרו "המקרה המוזר של ד"ר ג'קיל ומר הייד", המספר את סיפורו של דוקטור ג'קיל, ג'נטלמן מכובד העוסק במחקר רפואי, המגלה שיקוי המאפשר להדחיק זמנית את הצד הטוב באישיותו של אדם. כאשר הוא בולע אותו, משתנים מראהו ואישיותו והוא הופך לדמותו של "מיסטר הייד" - יצור אפל, מעוות ואלים. הספר זכה להצלחה אדירה ומשמעותית יותר. מאוחר יותר סיפרה רעייתו של הסופר, פאני אוסבורן-סטיבנסון, כי מקורו של הסיפור בחלום בלהות שחווה סטיבנסון עת טיפל באביו החולה בבורנמות'.
לאחר מכן כתב את ספרו "החטוף" – רומן היסטורי, אשר עלילתו מתרחשת במאה ה-18, המתאר את קורותיו של נער המנושל מירושתו ואת הרפתקאותיו הרבות עד שהוא זוכה לתקן את המעוות, על רקע התקוממות היעקוביטים בסקוטלנד. לספר זה יצא ספר המשך בשם קטרינה הממשיך את סיפוריו של דייוויד בלפור בניסיון לזכות את הנאשמים לכאורה ברצח קמפבל.
באדינבורו שוכן מוזיאון סופרים (Writers` Museum). המוזיאון נמצא מחוץ ל'דרך המלכותית' ב- Lady Stair's Close והוא מספר על חייהם של הסופרים המקומיים הגדולים, סטיבנסון, סר וולטר סקוט ורוברט ברנס. המוזיאון מכיל תמונות, ספרים וחפצים אישיים של סטיבנסון, כמו גם מזכרות ממסעותיו סביב העולם.
מסעות עם אתון בחבל סוון (1879), תרגם יוסי מילוא, הוצאת נהר, 2012.
עבור בנות ובנים (1881). מתוכו התפרסם בעברית המאמר 'להגנת הבטלנים', תרגם יניב פרקש, בתוך חקירות ודרישות: מאמרי מופת על חברה, אמונה ומצב האדם, ערך אסף שגיב, כנרת זמורה-ביתן דביר ומרכז שלם, 2011.
אותות מוסר (1882)
לילות-ערב החדשים (1882. תר' ז. הלמן, 1947; ש. תרסי, 1955), מתוכו תורגמו בנפרד מועדון המתאבדים (תר' אברהם יבין, 2016, הוצאת עם עובד) והיהלום של הרג'ה (תר' משה בן-אליעזר, 1932) – גלגולי יהלום, העובר מיד ליד עד שהוא מושלך לתהום.
אי המטמון (1883. תר' ישראל פישמן, 1926; יצחק אברהמי, 1959; חמדה אלון, 1967; אוריאל אופק, 1974; אליעזר כרמי, 1976; שולמית לפיד, 1978; רותי שמעוני, 1991) – הנער ג'ים הוקינס מספר בגוף ראשון את ההרפתקה שעבר בעת שהפליג בחברת אציל, רופא, טבח-ים קטוע-רגל וצוות מלחים רודפי-בצע אל אי המטמון הנידח, וכל שעבר עליהם בספינה ועל האי.
הנסיך אוטו (1885. תר' א. בן-מרדכי, 1983) – קורות נסיך שאיבד ממלכה וזכה באהבה.
איש הדינמיט (1885)
גן-החרוזים לילד (1885. תר' ירוחם לוריא, 1945; משה הנעמי, 1963) – קובץ לירי של שישים-וארבעה שירים המבטאים את מכלול עולם-רגשותיו של הילד.
נחטף: הרפתקאות דייוויד בלפור בשנת 1751 (1886. תר' מנשה לוין בשם גֻנוב גונבתי, 1943; אביבה אגמון בשם החטוף או אלן סטיוארט ידידי, 1970; ישראלה דורי בשם החטוף, 1976) – הנער דייוויד מספר בגוף ראשון כיצד נחטף על ידי דודו הכילי, נמכר לקברניט והועלה על ספינה, שם התיידד עם מורד סקוטי אמיץ, והוא סיפור-הרפתקה המושתת על אירוע שהתרחש במשפחת הסופר, עובד לקולנוע וטלוויזיה ב 1938, 1960 ועוד.