רשימת מונחים בנושא אדריכלות קלאסית. הרשימה כוללת מושגים הקשורים באדריכלות יוון העתיקה, אדריכלות רומית ונושאים קשורים נוספים. חלק מהמונחים שלהלן משמשים גם להגדרות של מבנים או חלקי מבנים בסגנונות מאוחרים יותר ואף מודרניים. הגדרות אלו מתארות את שימושם בעת העתיקה בלבד.
אדיטון – (Aditon) חדר קטן במקדש המורשה לכהנים בלבד.
אדיקולה (Aedicula) – אלמנט רומי הכולל זוג עמודים קטנים וגמלון קטן מעליהם היוצרים נישה בקיר אטום. הופיע כקישוט, כמקדש קטן בתוך מקדש גדול, לרוב כאלמנט של עיצוב פנים.
אופיסטודומוס (Opistodomos) – חדר אחורי חסר פונקציה במקדש היווני. נועדה לאזן את הפרונאוס ולשמור על סימטריה.
אוקולוס (Oculus) – פתח עגול בראשה של כיפה שמטרתו להאיר את המבנה.
אוקטסטיל (Octastyle) – קבוצה של 8 עמודים בחזית מבנה.
אורכסטרה (Orchestra) – אזור בין הבמה ליציעים, תחום בצורת חצי גורן בתיאטרון היווני. בהגדרתה – "מקום לריקודים".
אטריום (Atrium) – חצר פנימית בוילה הרומית שתפקידיה אוורור הבית ואגירת מי גשם.
אכינוס (Echinus) – בסדר הדורי (קיים גם בסדר האיוני ובסדר הקורינתי), חלקה התחתון של הכותרת, המתרחב ועולה עד שמתחבר לאבקוס.
אכסדרה – שורת עמודים המפרידה בין פנים וחוץ המבנה, או מעבר מקורה עם עמודים. אכסדרה מקושתת נקראת "ארקדה".
אמפיתיאטרון (Amphitheatre) – תיאטרון רומי המקיף את הזירה מכל צדדיה. לרוב נבנה בצורה אליפטית.
אנטבלטורה (Entablature) – החלק העליון של המבנה הנמצא מעל העמודים. מחולק לכמה שכבות: אריכטרב, אפריז, קרניז וגמלון (אופציונלי).
אנטזיס (Entasis) – קמירות מתוכננת לאורך עמוד או אלמנט אנכי אחר. בעמודים, הקמירות יוצרת עיבוי קל קצת מתחת לחצי גובה העמוד שאחר כך הולך וקטן ככל שעולים במעלה העמוד. הסיבות המשוערות לאנטזיס הן הנדסיות או אסתטיות – כדי ליצור תחושה של מבנה "אורגני" הלוחץ על העמודים.
אפריז (Frieze) – השכבה האמצעית באנטבלטורה והעבה ביותר. בסדרים הדורי והקורינתי נהגו לקשט את האפריז בפסלים ובתבליטי באבן בשם מטופות וטריגליפים.
אקוודוקט (Aqueduct) – אמת מים המובילה מים לעיר ממרחקים.
אקרוטריון (Acroterion) – קישוט בקודקוד הגמלון.
אקרופוליס (Acropolis) – "העיר העליונה" ביוון העתיקה. גרעין הפוליס העתיק, בו מרוכזים לרוב מבנים בעלי חשיבות רבה לעיר.
ארכיטרב (Architrave) – הקורה הראשית המונחת מעל לעמודים.
בזיליקה (Basilica) – מבנה אורך רומי לשימוש ציבורי־חילוני. מחולקת לחלל ראשי ושני חללי משנה על ידי שתי שורות עמודים. הבזיליקה היא האבטיפוס של מבנה הכנסייה בנצרות.
גימנסיון (Gymnasium) – מבנה ביוון העתיקה ששימש לחינוך גופני וללימוד עיוני. מורכב מחצר קטורה וחדרים ביניהם: אפביון חדר סיכה ומיני בית מרחץ.
גמלון (Pediment) – הגג המשולש הנראה מהחזית. הגמלון הוא הרכיב העליון של האנטבלטורה וחותם את חלקה העליון של החזית.
דקומנוס (מקסימוס) (Decumanus maximus) – רחוב ישר בערים הרומיות המתוכננות שעבר ממזרח למערב וניצב לקארדו. זה הראשי נקרא מקסימוס אך לרוב נקרא בקיצור רק דקומנוס.
דקהסטיל (Decastyle) – קבוצה של 10 עמודים בחזית מבנה.
הקסהסטיל (Hexastyle) – קבוצה של 6 עמודים בחזית מבנה.
היפודרום (Hippo'drome) – מסלול למרוצי סוסים ומרכבת.
זיז (cantilever) – קורה המחוברת למבנה בצדה האחד בלבד. בהגדרה הרחבה יותר, כל מבנה או רכיב מבני הרתום בצדו האחד בלבד לקרקע או לשאר המבנה נחשב מבחינה סטטית לזיז, כדוגמת עמוד שחלקו העליון אינו מחובר לדבר. הזיז נחשב למסוים סטטית.
טורוס (Torus) – רכיב אבן בצורת טורוס (צורת "בייגל") בבסיס עמודים מסדרים שונים.
טטרהטסטיל (Tetrastyle) – קבוצה של 4 עמודים בחזית מבנה.
טימפנון (Tympanum) – פסלים ותבליטים קישוטיים מאבן בתוך הגמלון.
טמנוס (Temenos) – המתחם המקודש בו רוכזו כמה מקדשים ומזבחות. תחום בפריבולוס.
טריגליף (Triglyph) – פסים קישוטיים ניצבים לאורך האפריז המפריד בין המטופות.
לונטה (Lunette) – מלשון "ירח", חצי עיגול מעל דלת או פתח.
מטופות (Metopes) – תבליטי אבן לאורך האפריז. מופרדים ביניהם בטריגליפים.
מסד (Plinth) – הבסיס או הפלטפורמה עליה מניחים עמוד, אדן, פסל או מבנה.
מקדש יווני – מבנה הפולחן הדתי ביוון העתיקה. מקור חשוב באדריכלות המערבית.
מקדש דיפטרלי – מוקף שתי שורות עמודים מכל צדדיו.
מקדש מונופטרלי – טיפוס מקדש עגול.
מקדש פריפטרלי – מוקף שורת עמודים אחת מכל צדדיו.
מתחם פן־הלני – טמנוס בעל חשיבות רבה בו מקדשים רבים.
נאוס (Naos או Cella) – ההיכל הפנימי המרכזי של המקדש היווני.
סדר קלאסי (Classic order) – סגנון בנייה קלאסי אשר הגדיר את כל רכיבי הבניין על פרטיהם ומידותיהם כדי לשאוף לשלמות אסתטית ומבנית.
הסדר הדורי (Doric order) – מתאפיין בעמודים בעלי כותרת חלקה ופשוטה.
הסדר האיוני (Ionic order) – מתאפיין בכותרות עמודים מסולסלות.
הסדר הקורינתי (Corinthian order) – מתאפיין בכותרות עמודים עם תבליטי עלים (מסוג אקנתוס=קציץ רך/קציץ סורי).
הסדר הטוסקני (Tuscan Order) – גרסה רומית פשטנית לסדר הדורי.
הסדר המשולב (Composite Order) – סדר רומי המשלב את האיוני והקורינתי.
סטואה (Stoa) – בעברית: סטיו. מבנה ציבור בעל אכסדרה בעל שימושים משתנים.
סטילובטה (Stylobate), השכבה העליונה של הקרפידומה. במקדש הרומי נקרא חלק זה פודיום.
עמוד (Column) – מורכב משלושה חלקים עיקריים: בסיס, גוף וכותרת – מאפיין העיקרי של הסדרים הקלאסיים.
בסיס העמוד – חלקו התחתון המודגש של העמוד. אינו קיים בסדר הדורי.
גוף העמוד (Shaft) – העמוד עצמו היה בנוי מסדרה של גלילים נמוכים אשר עמדו אחד על השני. בחלק מהסדרים הגלילים הלכו והוצרו לקראת 2/3 הגובה של העמוד, דבר שנתן לו מראה מעט יותר "שמנמן". במצב כזה קוטרו העליון של העמוד היה קטן מקוטרו התחתון בכשמינית.
חריצים (Fluting) – גילוף אורכי באבן לאורך רוב גובה העמוד בצורה (בגריעה) של חצי עיגול.
כותרת (Capital) – חלקו העליון של העמוד המקנה לו את זהותו. בכל סדר קלאסי יש כותרת שונה אשר לפיה ניתן בקלות לזהותו.
פודיום (Podium) – בסיס המקדש או המבנה באדריכלות הרומית, נקרא כמו במת המנצחים האולימפית. ביוון: סטילובטה.
פילסטר (Pilaster) – "עמוד מודבק" בחזית המבנה, בעיקר באדריכלות הרומית. התאפיין בפרטי העמודים הקלאסיים אך אינו בהכרח היה נחוץ ליציבות המבנה. פילסטרס ממשיכים לעיתים מקצב עמודים הממשיך כקיר אליו הם צמודים.
קרניז (Cornice) – בעברית: כרכוב. הרכיב האופקי העליון באנטבלטורה. הקרניז תמיד בולטת לצדדים וכלפי חוץ יותר מהרכיבים שמתחתיה.
קשת (Arch) – שיטת גישור רומית בין שתי נקודות, בצורה חצי מעגלית, בעזרת סדרת לבנים מסותתות בצורת טרפז.
קארדו (מקסימוס) (Cardus maximus) – רחוב ישר בערים הרומיות המתוכננות שעבר מצפון לדרום וניצב לדקומנוס. זה הראשי נקרא מקסימוס אך לרוב נקרא בקיצור רק קארדו.
קרפידומה(Crepidoma) – מכונה גם קרפיס (Crepis) משטח רב שלבי אשר מהווה את בסיס המקדש. לרוב בעל שלושה שלבים. השלב העליון ביותר בקרפידומה נקרא סטילובטה.