Loading AI tools
מוויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית
מאטיס הצייר היא אופרה בשפה הגרמנית מאת המלחין פאול הינדמית המחולקת לשבע מערכות. האופרה מבוססת על הציור מזבח איזנהיים (אנ') וסיפורו של מתיאס גרינוואלד שהיה צייר.
הינדמית סיים להלחין את האופרה ולכתוב את הליברית שלה בשנת 1935. אולם באותה תקופה של עליית הנאצים הינדמית נמנע להופיע בגרמניה והאופרה לא הוצגה אז. הסיפור, מתרחש על רקע מלחמת האיכרים הגרמנית (1524–1525) ומדבר על מאבקו של גיבור הסיפור: מאטיס לחופש הביטוי האמנותי אשר משקף את מאבקו של הינדמית עצמו בזמן שהנאצים עלו לשלטון. המסר הפוליטי הברור של האופרה הוא לא לברוח מהמשטר.[1]
האופרה הוצגה לראשונה בבית האופרה של ציריך ב־28 במאי 1938 בניצוחו של רוברט דנצלר (אנ'). במרץ שנת 1939 האופרה הוצגה באמסטרדם.[2]
לאחר שניסיונות עם לבריתנים ידועים נכשלו כגון: גוטפריד בן וברטולט ברכט, הינדמית עצמו כתב את הליברית. בספטמבר 1933 סיים את הטיוטה הראשונה של הליברית. הוא חיבר את ההקדמות והפסקות הראשונות ואלה הוצגו לראשונה בשנת 1934 כסימפוניה.
משך האופרה כ-3 שעות.
מאטיס, צייר החצר של הארכיבישוף, מצייר את קירות המנזר במנזר אנטוניוס במיינץ. פתאום ממהר פנימה הנס שוואלב, מנהיג האיכרים, ואחריו בתו רג'ינה. כדי להציל את שוואלב מרודפיו, מאטיס משאיל לו את סוסו וכאשר הרודפים מגיעים, מאטיס מודה במעשהו.
אזרחים הגיעו לברך את החשמן אלברכטס. הקצין סילבסטר פון שאומברג מכיר במטיאס כאיש שאפשר לשוולב להימלט. בנאום נלהב מתמיד מתוודה על אהדתו לאיכרים והחשמן אלברכטס פוטר אותו משירותו.
יש לשרוף את ספרי הפרוטסטנטים. אזרחים רבים זועמים על כך. כדי להרגיע אותם, קפיטו, איש סודו של אלברכט, קורא מכתב של לותר בו הוא קורא לו לקבל את האמונה החדשה ולהתחתן. קפיטו, שרואה משהו הגיוני בנישואיו של אדוניו לבת עיר עשירה, רוצה לשכנע את אלברכט להיענות לבקשתו של לותר:
"Ein Vorbild wäre kurfürstliche Gnaden, weil sie gleichsam
mitten in deutschen Landen eines der größten Häupter ist. Das würde viele Leute beruhigen und gewinnen und other Bischöfe nachziehen." |
"גרייס הבחירות שלך יהוו דוגמה, שכן אתה בוודאי
אחד הנסיכים החשובים ביותר, הממוקמים במרכז גרמניה. הרבה אנשים היו מפויסים ומפתים, ובישופים אחרים ילכו בעקבותיך." |
אלברכט במצוקה כלכלית קשה כל כך, כי סביר להניח שהוא יסכים.
אורסולה, בתו של אזרח מיינץ המכובד ריידינגר, רוצה להיכנע לכך (להתחתן עם אלברכט), אף על פי שהיא הייתה מאוהבת במאטיס מאז שהייתה צעירה. המהומה בין הקתולים, הלותרנים והסטודנטים מול ביתו של אלברכט במיינץ נמנעה בזכות הדמות המבוססת על אלברכט מברנדנבורג: אלברכט. הוא אומר:
Kann ich nicht immer bei euch sein, bin ich doch bedacht,
Den Ruhm der Stadt zu mehren. Hier soll versammelt sein, Was a Werk und Wort Edles der Menschengeist Hervorbringt. Ein deutsches Rom am Rhein. Nehmt dies Geschenk als Zeugen für mein Wort hin. |
גם אם אני לא תמיד יכול להיות בקרבכם, אני מתכוון
לשפר את יוקרת העיר שלנו. יכול להיות שנאסף כאן כל האצילים שהמחשבה האנושית יצרה באמנות ובמילים. רומא גרמנית על הריין. שהמתנה הזו תהיה עד לדברי. |
בסוף המערכה השלישית, כל הגברים מזמרים לאלוהים שלהם, לדתם ומולדתם:
Lobt Gott, ihr frommen Christen.
Freut euch und jubiliert Mit David dem Psalmisten [...] Die Harfen hört man klingen In deutscher Nation, Darum viel Christen dringen Zum Evangelion. |
השבח לאל, הנוצרים האדוקים שלך.
שמחו והתמוגגו עם דוד, שכתב את המזמורים, [הנבל מנגן] בגרמניה, כאשר נוצרים רבים מתחילים לעקוב אחר הבשורה. |
האיכרים כבשו את קוניגשופן והרסו אותו במידה רבה. בעוד שהם מובילים את הרוזן הלפנשטיין להוצאה להורג, אשתו הרוזנת צריכה לשרת את האיכרים. שוואלב ממהר להסית את החקלאים למאבק חדש. בקרב שאחריו, המורדים סופגים תבוסה קשה. מאטיס אמור להיות מוצא להורג. בהשתדלות הרוזנת הלפנשטיין האלמנה כעת, הם נמנעים מלעשות זאת.
אורסולה, ריידינגר, וקפיטו מנסים לגרום לאלברכטס להתחתן. אבל הוא רוצה להישאר נאמן לאמונתו הישנה.
לאחר התבוסה הקשה שתוארה במערכה הרביעית, מאטיס בורח יחד עם רג'ינה. מאטיס מרדים את רג'ינה. זמן קצר היא ישנה ובזמן הזה מאטיס מוכה: דמות הדומה לרוזנת הלפנשטיין מציעה חיי יוקרה: פומרספלדן משבח את הכוח על הכסף: אורסולה מופיעה במסווה של קבצן, אחר כך מפתה, והובילה לפיגום כאל קדוש מעונה: קפיטו, כיום מלומד, אומר לאנתוני שהמדע יכול להשתלט על העולם ומנזיל אותו על חוסר אובייקטיביות: שוואלב תוקף את חמלתו הלא-אוהבת: המקהלה מתאחדת בחקיקה של סצנת הפיתוי של מזבח איזנהיים לפני שהמערכה משתנה פתאום לזו של ביקורו של אנתוני בסנט פול. אלברכט מעודד את מאטיס וקורא לו: "צא קדימה וצייר".
אורסולה דואגת לרג'ינה הגוססת, שמתבלבלת בין ציורו של מאטיס את ישו הגוסס לאביה. רק המראה של מאטיס מרגיע אותה לפני מותה. בבוקר פוגש אותו אלברכט שמציע לו להיות לצדו בימיו האחרונים, אך מאטיס מעדיף לבלות את ימיו האחרונים בבדידות. הוא נפרד מחפציו, התנהגויותיו ולבסוף מנשק סרט שנתנה לו פעם מאורסולה ומת.
שני חלילים, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, ארבע קרנות יער, שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, טובה בס, טימפני, כלי הקשה, כלי מיתר.
הידועה בהרבה מהאופרה היא הסימפוניה מאטיס הצייר (אנ'), שהיא קטע מהאופרה באותו שם. בסימפוניה, הינדמית התכוון לקחת השראה ממזבח איזנהיים (אנ') . היא מורכבת משלושה חלקים:
את החומר של תנועות אלה ניתן למצוא באופרה במקומות הבאים:
מאטיס הצייר באנציקלופדיה בריטניקה
ביצוע של האופרה מאטיס הצייר משנת 1994
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.