Uskonto on uskoa jumalaan tai jumaliin ja pyhyyden kokemusta yleismaailmallisena ilmiönä.
Uskontoa on saatava harjoittaa, mutta sitä on myös saatava kritisoida kuten mitä tahansa ihmistapoja. Uskonnollisten uskomusten kritiikki ei ole samaa kuin uskonnonvastaisuus. Uskonnollisten uskomusten perusteista on mahdollista keskustella kriittisesti ilman että vastustaa uskontoa elämäntapana. [1]
Yksi väite on, että tiede ei voi todistaa että Jumalaa ei ole. Ei tietenkään voikaan, eikä tarvitse. Kukaan ihminen ei usko kaikkea, mitä ei ole varta vasten todistettu olemattomaksi. Vaikka ei voida todistaa että jotakin hindu-jumalaa ei ole olemassa, kristitty ei silti usko hindujumalaan. Kukaan ei ole myöskään todistanut ettei Marsissa ole isoa kiveä, joka muistuttaa Elvistä. [1]
Uskonto ei ole sivistänyt ihmistä - ihminen on sivistänyt uskontoa. Jumala paranee, kun ihminen kehittyy. (Robert Ingersoll) [2]
1 2 Ilkka Pyysiäinen Jumalaa ei ole Vastapaino 2010 sivut 8, 166, 168
↑ Laine, Jarkko (toim.): Suuri sitaattisanakirja, s. 363. Otava, 1989. ISBN 9511109618.