Yves Klein (28. huhtikuuta 1928 Nizza – 6. kesäkuuta 1962 Pariisi) oli ranskalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan yksivärisistä maalauksistaan ja installaatioistaan, erityisesti tavaramerkiksi rekisteröimällään sinisellä akryylipigmentillä (International Klein Blue eli IKB®) tehdyistä teoksistaan. Klein avioitui saksalaisen taiteilijan Rotraut Uecker kanssa 21. helmikuuta 1962. Heille syntyi poika 6. elokuuta 1962, vain kaksi kuukautta hänen kuolemansa jälkeen.[1]
Yves Klein | |
---|---|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 28. huhtikuuta 1928 Nizza, Ranska |
Kuollut | 6. kesäkuuta 1962 (34 vuotta) Pariisi, Ranska |
Kansalaisuus | ranskalainen |
Taiteilija | |
Ala | maalaustaide, performanssitaide |
Taidesuuntaus | uusi realismi |
Kuuluisimpia töitä | IKB 191 (1962) |
Aiheesta muualla | |
www.yvesklein.com | |
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/e/e3/Untitled_blue_monochrome2.png/320px-Untitled_blue_monochrome2.png)
Erityisen kuuluisia ovat hänen antropometriansa, joissa hän elokuvatuissa performansseissa siveli alastomia naisia sinisellä maalilla rinnoista reisiin ja käytti heitä siveltiminään. Kleinin taiteilijanura oli varsin lyhyt, vain kahdeksan vuoden mittainen ja päättyi hänen kuolemaansa sydänkohtaukseen.
Klein saavutti Tokion Kōdōkan-instituutissa 4. asteen mustan vyön judossa vuonna 1952,[1] ja elätti itseään vuosien ajan opettamalla judoa omassa urheiluseurassaan. Ura päätoimisena urheiluvalmentajana antoi hänelle kokemusta ihmisvartalosta, joka johti vartalopainannan käyttöön taiteellisessa työssä. Klein näki mielessään ottelutilanteen jännitteet ja ottelijoiden näkymättömät painaumat tatamilla. Henkisen ja ruumiillisen olotilan yhteyden näyttäminen oli hänelle luontevaa ja ruumiinkielen tulkinta oli jatkuva aihe koko hänen taiteellisen uransa ajan.[2]
Klein teki kaikkiaan yhdeksän luovutusseremoniaa, joista viimeisin oli Aineettoman kuvallisen herkkyyden vyöhykkeen luovutusseremonia. Se järjestettiin Pariisissa Seine-joen rannalla 10. helmikuuta 1962. Seremoniassa Klein myi aineettoman taideteoksen amerikkalaiselle kirjailijalle Michael Blankfortille. Teoksen hinta piti maksaa aidolla kullalla ja ostoksesta tehtiin kuitti. Kaupan jälkeen kulta heitettiin seremoniallisesti Seine-jokeen todistajan läsnä ollessa ja kuitti poltettiin. Tapahtumaan osallistuivat taiteilijan ja ostajan lisäksi taiteiden virallinen valvoja François Mathey Musée des Arts Décoratifs -museosta sekä todistaja, joka tässä tilaisuudessa oli kuvataidekriitikko, valokuvaaja ja kirjailija Pierre Descargues.[3]
Seremonian tarkoituksena oli palauttaa kulta luontoon ja saavuttaa siihen osallistujille aineeton kuvallinen herkkyys. Jos seremonian sääntöjä rikottiin tai kulta otettiin taloudelliseen hyötykäyttöön, rikkeen tekijää uhkasi oman herkkyytensä menettämistä ikuisiksi ajoiksi.[1]
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.