John Robert Kerr (24. syyskuuta 1914 – 24. maaliskuuta 1991) oli australialainen oikeustieteilijä, joka toimi Australian kenraalikuvernöörinä 11. heinäkuuta 1974 – 8. joulukuuta 1977. Hänen kaudellaan Australia oli perustuslaillisessa kriisissä.
John Kerr | |
---|---|
![]() |
|
Australian kenraalikuvernööri | |
11. heinäkuuta 1974 – 8. joulukuuta 1977
|
|
Edeltäjä | Paul Hasluck |
Seuraaja | Zelman Cowen |
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 24. syyskuuta 1914 |
Kuollut | 24. maaliskuuta 1991 |
Arvonimi | Sir |
Tiedot | |
Puolue | Australian työväenpuolue |
Sotilaspalvelus | |
Palvelusmaa(t) | Australia |
Puolustushaara | maavoimien tutkimusosasto DORCA |
Palvelusvuodet | 1942–1949 |
Sotilasarvo | eversti |
Taistelut ja sodat | Toinen maailmansota |
Kerr opiskeli lakia ja auskultoi asianajajaksi vuonna 1938.[1]
Toisen maailmansodan aikana Kerr oli sijoitettuna maavoimien tutkimusosasto DORCA:an. Sodan jälkeen DORCA alkoi kouluttaa hallintovirkamiehiä Australian territorioihin, ja Kerr kutsuttiin tämän koulutustoiminnan johtajaksi. Hän palasi asianajajaksi 1949. Hän oli liittynyt työväenpuolueeseen 1948.[1]
Pääministeri Gough Whitlam pyysi Kerriä kenraalikuvernööriksi useiden muiden ehdokkaiden kieltäydyttyä. Kerr epäröi, mutta suostui ja aloitti kautensa 11. heinäkuuta 1974. Ensimmäisen vuoden aikana hän matkusti ulkomailla enemmän kuin edeltäjänsä, osallistui moniin seremonioihin mutta käytti vähemmän aikaa hallituksen ohjaamiseen. Whitlamin hallitus oli monissa kriiseissä, joissa se antoi mielikuvan taitamattomasta taloudenpidosta. Malcolm Fraserin johtama oppositio sai enemmistön senaatissa.[1]
Whitlamin työväenpuolueella oli enemmistö edustajainhuoneessa. Häntä painostettiin hajottamaan parlamentti, mutta hän ehdotti sen sijaan senaatin puolivaalien järjestämistä.[2]
Kerr hajotti hallituksen ja kutsui Fraserin perustamaan väliaikaishallituksen vaaleihin asti. Fraserin Australian liberaalipuolue voitti vaalit selvästi.[1]
Asiakirjoista on myöhemmin selvinnyt, että Kerr oli selvittänyt perustuslain takaamia oikeuksiaan laajasti jo ennen kriisin kärjistymistä. Hän oli ollut yhteydessä Englannin kuningashuoneeseen ja maan korkeimman oikeuden tuomareihin.[3]