From Wikipedia, the free encyclopedia
Bam (pers. بم) on kaupunki Iranin Kermānin provinssissa. Moderni Bamin kaupunki sijaitsee historiallisen linnoituksen ympärillä. Kaupungissa oli noin 90 000[2] asukasta ennen vuoden 2003 maanjäristystä, jossa kuoli yli 25 000 ihmistä. Bamin linnoitus ja sitä ympäröivät historialliset kohteet ovat Unescon maailmanperintöluettelossa. Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan siellä asui 127 396 asukasta.[1]
Bam sijaitsee Jebal Barez -vuoriston ja Lutin aavikon välisellä alueella noin 1 060 metrin korkeudessa kaakkoisessa Iranissa[3].
Bamin kaupunki perustettiin sassanidien dynastian aikana ja todennäköiseti jo dynastian perustajan Ardašir I:n hallituskaudella[4]. Vaikka sassanidien ajalta on jäänyt muutamia rakennuksia, suurin osa nykyisistä rakennuksista on tehty safavidien dynastian aikana (1501–1736).[5]
Muslimilähteet mainitsevat Bamin ensimmäisen kerran 900-luvulla, jolloin kaupunki tunnettiin eleganteista vaatteistaan, voimakkaasta linnoituksestaan ja vilkkaista basaareistaan. 1100-luvulta eteenpäin poliittisen epävakauden takia Bamissa oli monia useita hallitsijoita, ja linnoitus sekä sen muurit korjattiin muutamaan kertaan. Iranin vaurauden aikana 1500–1700-luvuilla Bam oli edelleen merkittävä silkki- ja villa-asusteiden keskus.[4]
Vanha savinen kaupunki muurien sisällä hylättiin hiljalleen vuoden 1722 afgaanivalloituksen jälkeen[5]. 1800-luvulla Bamia alettiin kasvattaa muurien ulkopuolelle, mikä vähensi vanhan kaupungin käyttöä[4]. Linnoitusta käytettiin kuitenkin vielä armeijan parakkeina, kunnes vuonna 1932 se hylättiin kokonaan[5]. Kohteen restaurointityöt aloitettiin vuonna 1948.[4]
Vuoden 2003 maanjäristys tuhosi kaupungin melkein täysin. Noin 80 prosenttia rakennuksista sortui, muun muassa kaupungin molemmat sairaalat.[6] Myös historiallinen linnoitus kärsi todella pahoin, vaikka osia siitä jäikin vielä pystyyn[7].
Bam on kehittynyt keitaalle maanalaisten kastelujärjestelmien ansiosta. Kaupunkia halltisee linnoitusalue, joka käsittää muurein ympäröidyn osan vanhasta kaupungista. Vanha kaupunki sijaitsee kaupungin pohjoisosassa 45 metriä korkealla kukkulalla ja sen ympäristössä. Modernit asuinalueet sijaitsevat linnoituksen eteläpuolella.[3]
Linnoitettu alue on epäsäännöllisen suorakulmion sisällä ja on noin 430 metriä leveä ja 540 metriä pitkä ja sen koillisreunassa ei ole ollenkaan muuria. Muurissa on 38 vahtitornia ja pääsisäänkäynti on eteläreunalla. Kaikki rakennukset on rakennettu perinteisellä tyylillä, joka yhdistelee mutakerroksia, aurinkokuivattuja mutatiilejä ja holvi- sekä kupolirakenteita.[3]
Varsinainen linnoitus on alueen pohjoisosassa hallituksen korttelissa, joka on rajattu kaksinkertaisella muurilla. Eteläosa on puolestaan varattu vanhan kaupungin tärkeimmällä asuinalueelle. Itäosassa on muun muassa moskeija, jonka juuret ulottunevat 700–800-luvuille. Se on siten Iranin vanhimpia moskeijoita.[8]
Muureille ympäröidyn alueen ulkopuolellakin on joitan historiallisia rakennuksia. Näihin kuuluvat Qal'eh Dokhtar (”Neitsyen linnoitus”), Emamzadeh Zeydin mausoleumi ja Emamzadeh Asisin mausoleumi[3] sekä toinen varhainen moskeija Hazrat-e Rasul[4].