yhdysvaltalainen miestenlehti From Wikipedia, the free encyclopedia
Playboy on Hugh Hefnerin Chicagossa vuonna 1953 perustama aikakauslehti. Lehti ilmestyy kuukausittain. Se sisältää naisten alastonkuvia sekä novelleja, julkisuuden henkilöiden haastatteluja ja asia-artikkeleita.
Playboy | |
---|---|
![]() |
|
Lehtityyppi | miestenlehti |
Aihealue | aikuisviihde |
Kustantaja | Playboy Enterprises |
ISSN | ISSN 0032-1478 |
Levikki | painos 321 315 kpl (2017) |
Perustettu | 1953 |
Lakkautettu | 2020 (painettu versio)[1] |
Päätoimittaja | Ben Kohn |
Kotimaa |
![]() |
Kieli | englanti & monia muita |
Aiheesta muualla | |
Kotisivu |
Lehdellä on tarkoin harkittu imago, jota se myy lukijoilleen. Imagoon kuuluvat kauniit naiset, kalliit autot ja erilaiset kalliit ylellisyystarvikkeet. Playboy on oman näkemyksensä mukaan juhlinut naiskauneutta sen sijaan, että se olisi alentanut naisia. Lehteen liittyi klubitoiminta ja softcore-seksivideot, joiden molempien taloudellinen menestys on hiipunut sitten 1970-luvun.
Lehti löi läpi jo ensimmäisellä numerollaan, jossa oli Marilyn Monroen alastonkuvia.
Hugh Hefner loi Playboyn Chicagon-asunnossaan vuonna 1953, kun hän ei ollut saanut toivomaansa viiden dollarin palkankorotusta Esquire-lehden copywriterina. Hän keräsi 8000 dollaria ensimmäisen numeron tuottamiseen. Lehden ensimmäisessä numerossa oli Marilyn Monroen kansikuva ja alastonkuvia, ja se myi menestykselliset 54 000 kappaletta.[2] Monroen kuvat Hefner oli ostanut paikallisesta kalenteripainosta. Lehdessä oli 44 sivua, mutta kannessa ei ollut päiväystä, sillä Hefner ei ollut varma että toista numeroa tulisi.[3] Hefner kirjoitti ensimmäisellä sivulla: ”Haluamme tehdä heti alusta selväksi, ettemme ole mikään perhelehti. Jos olet jonkun sisko, vaimo tai anoppi ja poimit tämän lehden vahingossa, ole hyvä ja ojenna meidät miehellesi ja palaa Ladies Home Companion -lehtesi pariin.”[4] Hefner oli aikonut nimetä lehden Stag Party (engl. "sulhasen polttarijuhla"), mutta vaihtoi nimen viime hetkellä työtoverinsa Eldon Sellersin ehdotuksesta.[5]
Lehdessä alettiin julkaista tyttökuvien lisäksi novelleja tunnetuilta kirjailijoilta kuten John Updikelta ja Vladimir Nabokovilta. Playboy oli 1960-luvun seksuaalisen vallankumouksen kärjessä, mutta samalla rohkeammat lehdet kuten Penthouse ja myöhemmin Hustler alkoivat uhata sen asemaa. Playboy palasi rohkeampien kokeilujen jälkeen kuitenkin takaisin pehmeämpään kuvastoon.[2]
Playboyn suosio oli huipussaan vuonna 1972 kun sen levikki oli 7 miljoonaa ja joka neljäs miespuolinen college-opiskelija osti lehteä. Lehti meni pörssiin 1971.[2]
Artikkelen kirjoittajien joukossa on ollut tulevia menestyskirjailijoita kuten Stephen King. Lehti on aika ajoin – etenkin Yhdysvaltain suurempien vaalien tienoilla – julkaissut poliitikkojen haastatteluja, joista kuuluisin lienee Jimmy Carterin haastattelu presidentinvaalin aikana 1980.
Nykyisin Playboy on menettänyt asemansa muille lehdille ja internet-pornografialle, ja sitä julkaiseva Playboy Enterprises saa suuren osan tuloistaan muuta kautta.[2]
Graafinen suunnittelija Art Paul loi kuuluisan Playboy-logon, joka esittää rusettikaulaista kanin sivuprofiilia. Logo ilmestyi lehden toisessa numerossa ja on ollut siitä lähtien erottamaton osa Playboyn imagoa.[6] Kaninpää esiintyy miltei poikkeuksetta jossakin muodossa lehden kannessa, joko näkyvästi tai piilokuvana. Aikoinaan kanin löytämisestä oli kussakin numerossa kilpailu.
Hugh Hefner kertoi valinneensa kanin lehtensä symboliksi siihen liitettävän seksuaalisuuden vuoksi, ja koska kani on eloisa ja leikkisä. Kanin smokki edustaa hienostuneisuutta. Kani myös erottui muiden lehtien symboleista.[6] Playboy-kanin kunniaksi on nimetty kanin alalaji sylvilagus palustris hefner.[6]
Hugh Hefner avasi Playboy-lehden kuvaaman elämäntyylin ilmentymäksi Playboy-klubeja Yhdysvaltoihin ja ulkomaille. Kerhot olivat yökerhoja, joiden tarjoilijattaret ("Playboy-puput") pukeutuivat pupuasuihin töpöhäntineen ja pupukorvineen. Playboy-klubit toimivat Yhdysvalloissa vuodesta 1960 aina 1980-luvun puoliväliin, ja muualla maailmassa hiukan pidempään. Klubeja oli yhteensä 33.[7] New Yorkin -klubin jäsenille 1960-luvulla lähetetyssä tietopaketissa luki: "Astu leikkihuoneeseen, ja Playboyn ihmeellinen maailma on sinun! Lehden upeat kansikuvat seinillään lehden sivujen ilmentämä elämänilo herää henkiin."[7]
Playboyn julkaisuissa on nähty myös suomalaisia.[8] Lehdessä ovat esiintyneet ainakin Gina Goldberg (Tiina Virenius) vuonna 1981, Anna Shemeikka, Kata Kärkkäinen ("Playmate of the Month" joulukuussa 1988) ja viulisti Linda Lampenius. Lampenius on ainoa suomalainen, joka on ollut lehden julkkis-kansikuvahahmo. Lampenius oli "Sex & Music" -erikoisnumerossa ja hänestä tehtiin kymmenen sivun artikkeli. Yrittäjä Susanna Penttilä on poseerannut Playboy-konsernin toiselle lehdelle nimeltä Voluptuous Vixens.[9] Playboyn paperilehden lakkauttamisen jälkeen se siirsi mallit Playboy.com -sivuston alle teemana "The New Era of Bunnies" ja kutsui sivuilla esiteltyjä malleja bunny-nimellä. Kaksi suomalaista on valittu uuden ajan puputytöiksi: Asal Bargh [10] ja Elina Tervo [11].
Vuonna 1982 Sirpa Lane (Sirpa Salo) esiintyi Playboy-lehden ranskalaisen painoksen elokuun numeron kansikuvassa.[12]
Huhtikuussa 2020 muusikko ja elokuvaohjaaja Diana Ringo poseerasi Espanjan Playboyssa.[8][13][14]
Vuonna 2020 laulaja Johanna Kuvaja esiintyi Portugalin painoksessa.[15] Muita Portugalin Playboyssa esiintyineitä malleja ovat Taru Kalenov,[16] Susanna Tanni,[8] Erika Helin,[17] Kirsi Rissanen,[18] Jessica Ruokola,[19] sekä yrittäjä Tiina Jylhä.[8]
Toukokuussa 2021 plus-size malli Pasha Pozdniakova esiintyi Etelä-Afrikan Playboyssa.[20][21][22]
Viron Playboyssa ovat esiintyneet DJ:t Suvi Pitkänen, Nina Hämäläinen[23], ja Tanja Rantanen.[24]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.