From Wikipedia, the free encyclopedia
Paloposti on vedenjakelujärjestelmään tai vesijohtoon liitetty sammutusveden ottopaikka.[1] Se on yleisin vesiverkoston sammutusveden toimittamiseen tarkoitettu rakenne.[2] Maanpäällisen pilarimaisen palopostin kehittäjänä pidetään yhdysvaltalaista Philadelphia Water Worksin pääinsinööri Frederick Graffia. Patentti on saatu vuoden 1801 tienoilla. Tieto on kuitenkin epävarma, koska Yhdysvaltain patenttitoimisto tuhoutui tulipalossa 1836.[3]
Tässä artikkelissa tai sen osassa aihetta käsitellään lähinnä Suomen tai suomalaisten näkökulmasta. Voit auttaa Wikipediaa parantamalla artikkelin näkökulmaa yleismaailmallisemmaksi. Lisää tietoa saattaa olla keskustelusivulla. |
Suomessa nimitystä paloposti käytetään pääasiassa maanalaisesta sammutusveden ottopaikasta. Vastaava maanpäällinen rakenne tunnetaan nimellä palovesiasema.[4] Näiden erona on myös se, että palovesiasemat rakennetaan vähintään 150 millimetrin runkolinjoihin.[4]
Suomessa käytössä olevista palopostin kyltistä selviää palopostin sijainti ja runkolinjan paksuus millimetreinä. Oheisessa esimerkkikuvassa palopostin oikean yläkulman luvusta käy ilmi, että runkolinjan paksuus on 125 millimetriä (”d125”), ja itse paloposti sijaitsee 9,6 metrin päässä kyltistä suoraan eteenpäin (”9 6”). Mikäli olisi tarpeen lisäksi ilmoittaa että paloposti on tämän lisäksi esimerkiksi 4,5 metriä merkistä vasemmalle, tätä varten olisi toinen numero kyltin vasemmassa alakulmassa (”4 5”). Usein kaupungissa paloposti on esimerkiksi keskellä tietä tai tien reunassa oleva maapaloposti, jonka tunnistaa kaivon kannen merkinnöistä.[6]