Moskovskije vedomosti
entinen venäläinen sanomalehti / From Wikipedia, the free encyclopedia
Moskovskije vedomosti (ven. Моско́вские ве́домости, ”Moskovan tiedonannot”) oli Moskovassa vuosina 1756–1917 ilmestynyt venäläinen sanomalehti.
Moskovskije vedomosti oli pietarilaisen Sankt-Peterburgskije vedomostin jälkeen Venäjän toiseksi vanhin sanomalehti[1]. Se kuului vuoteen 1909 saakka Moskovan yliopistolle. Vuosina 1779–1789 lehteä vuokrasi Nikolai Novikov, jonka aikana se julkaisi uutisten lisäksi myös artikkeleita kirjallisuudesta, tieteestä ja taiteesta.[2] 1840-luvulla toimittaja Jevgeni Koršin aikana Moskovskije vedomosti oli Venäjän johtava liberaali sanomalehti[3]. Vuonna 1852 se julkaisi Ivan Turgenevin kielletyn muistokirjoituksen Gogolista, mikä johti kirjailijan pidätykseen[4].
Vuodesta 1863 lähtien Moskovskije vedomostista tuli Mihail Katkovin johdolla oikeistolaisten ja monarkistien äänenkannattaja. Hallituksesta riippumattomana sillä oli huomattava vaikutus viranomaisten päätöksiin. Katkovin kuoltua toimittaja Sergei Petrovskin aikana lehti oli poliittisesti väritön. Vuonna 1896 viranomaiset nimittivät toimittajaksi Katkovin työtoverin Vladimir Gringmutin. Vuoden 1905 vallankumouksen aikana Moskovskije vedomosti kävi taistelua vallankumouksellisia ja liberaaleja vastaan ja siitä tuli vasta perustetun Venäläisen monarkistipuolueen äänenkannattaja.[5]
Vuonna 1909 toimittajaksi tuli Lev Tihomirov, joka pyrki muuttamaan Moskovskije vedomostin Pjotr Stolypinia tukevaksi puolueettomaksi oikeistolehdeksi. Vuodesta 1914 lähtien lehteä julkaisivat ja toimittivat Nazarevskin veljekset, joiden aikana se oli Moskovan monarkistien äänenkannattaja. Toisin kuin suurin osa muista oikeistolehdistä Moskovskije vedomosti jatkoi ilmestymistään myös helmikuun vallankumouksen jälkeen. Bolševikit lakkauttivat sen heti kaapattuaan vallan.[5]
Moskovskije vedomosti oli 1800-luvun puoliväliin saakka Venäjän suurin sanomalehti[2]. Sen levikki oli Novikovin aikana lähes 4 000, vuonna 1862 6 000 ja vuosina 1865–1866 12 000 kappaletta[1]. Lehti ilmestyi vuoteen 1842 saakka kahdesti viikossa, sen jälkeen kolmesti ja vuonna 1859 siitä tuli päivälehti[2].