From Wikipedia, the free encyclopedia
Meleti (Meletius) Smotrytskyi, ukr. Мелетій Смотрицький, maallikkonimi: Maksym, (1577 Smotrytš, Podilia, Hmelnytskyin alue – 27. joulukuuta 1633 Dermanin luostari, Volynia) oli ukrainalainen pappi ja poleemikko. Hänen isänsä oli kirjailija ja opettaja Herasym Smotrytskyi.[1][2]
Meleti Smotrytskyi | |
---|---|
Мелетій Смотрицький | |
![]() Meleti Smotrytskyi |
|
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Maksym Smotrytskyi |
Syntynyt | 1577 Smotrytš, Podilia, Hmelnytskyin alue |
Kuollut | 1633 (55–56 vuotta) Dermanin luostari, Volynia |
Ammatti | pappi, arkkipiispa |
Vanhemmat | Herasym Smotrytskyi |
Muut tiedot | |
Uskonto | uniaattikirkko |
Smotrytskyi opiskeli Ostrohin akatemiassa, Vilnan jesuiittakoulussa sekä vuodesta 1605 Leipzigissa, Nürnbergissä ja Wittenbergissä. Hän palasi 1608 Vilnaan ortodoksisen veljeskunnan koulun opettajaksi. Siellä hän kirjoitti puolaksi ortodoksisen kirkon maineikkaan puolustuksen Trenos, to iest lament iedyney ś. powszechnej apostolskiey wschodniey cerkwie (1610, ’Trenos eli valitusvirsi pyhän universaalin apostolisen itäisen kirkon puolesta’). Hän liittyi vilnalaiseen luostariin 1617. Hänen uskotaan olleen Kiovan Ilmestyksen veljeskunnan koulun opettajana ja rehtorina 1618–1620, ja vuonna 1620 hänestä tuli Polatskin arkkipiispa. Seuraavina vuosina hän kirjoitti poleemisia traktaatteja. Smotrytskyi kävi Konstantinopolissa ja Pyhässä maassa ja liittyi palattuaan 1627 uniaattikirkkoon ja Dermanin luostariin. Hän oli kääntynyt salaisesti ehkä jo aiemmin. Hän neuvotteli 1627–1628 Jov Boretskyin ja Petro Mohylan kanssa yhdistyneen ruteenien kirkon luomisesta Rooman kirkon yhteyteen mutta omana patriarkaattina. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina. Ortodoksinen synodi tuomitsi hänet, ja hän joutui julkisesti perumaan kääntymisensä katolisuuteen. Poleemisessa teoksessaan Jevstahi Gizel tuomitsi hänen kääntymyksensä ja näkemyksensä, jolloin hän palasi Dermanin luostariin.[1]
Smotrytskyin merkittävin panos kielitieteeseen on Gramatiki slavenskija pravilnoe syntagma (1619, ’Slaavilaisen kieliopin oikea syntaksi’, julkaistu uudelleen 1974, liitteenä Oleksa Horbachin johdanto). Teos on vaikuttanut Ukrainassa, Venäjällä, Romaniassa, Serbiassa ja Kroatiassa käytettyyn kirkkoslaaviin. Oppikirjana käytetty lyhennetty versio on julkaistu 1638. Smotrytskyin kielioppia ovat tutkineet ukrainalaiset, venäläiset ja saksalaiset kielitieteilijät. Hänen tuotannostaan on julkaistu David Frickin toimittama näköispainos 1987.[1]