Ihmiskuntaa ja maapalloa uhkaavat riskit ovat tulevaisuudentutkimuksessa niin sanottuja eksistentiaalisia uhkia, jotka voivat uhata ihmiskuntaa kokonaisuutena, aiheuttaa vakavia seurauksia sivilisaation tulevaisuudelle tai jopa lopettaa elämän maapallolla.[1]
Oxfordin yliopiston Future of Humanity Instituten työryhmä arvioi ihmislajin mahdollisen sukupuuton syitä seuraavasti:[2]
- Pandemiasta ja luonnononnettomuuksista laji säilyisi. Ihminen on selvinnyt vuosituhansien ajan sairauksista, nälänhädistä, maanjäristyksistä ja ympäristönmuutoksista.
- Asteroidien ja supertulivuorien aiheuttama sukupuuttoriski on yhä äärimmäisen pieni. Ydinsodasta selviäisi tarpeeksi moni.
- Vakavin uhka ovat uudenlaiset uhat kuten synteettinen biologia, nanoteknologia ja tekoäly. Teknologian kehittyminen tekee vaikeammaksi hallita seurauksia.
- Instituutin johtajan Nick Boströmin mukaan teknologian kehittymistä on vaikea hallita. Sen tuloksena voi olla katastrofi tai sitten ihmisen muuntuminen, paljon pidemmälle viety oman biologian kontrolli.
- Asimov, Isaac: A choice of catastrophes: The disasters that threaten our world. New York: Fawcett Columbine, 1979. ISBN 0-449-90048-7. (englanniksi)
- Catton, Jr., William R.: Overshoot: The Ecological Basis of Revolutionary Change. Urbana: University of Illinois Press, 1980. ISBN 9780252009884. (englanniksi)
- Diamond, Jared: Romahdus: Miten yhteiskunnat päättävät tuhoutua tai menestyä. (Collapse: How societies choose to fail or succeed, 2005.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra cognita, 2005. ISBN 952-5202-84-4.
- Toiviainen, Pasi: Ilmastonmuutos. Nyt. Muistiinpanoja maailmanlopusta. Helsingissä: Otava, 2007. ISBN 978-951-1-21512-7.
- Viitala, Jussi: Miten maailma loppuu? Taudit, luonnonmullistukset vai ihminen itse?. Helsinki: Atena, 2011. ISBN 978-951-796-763-1.
- Vilenius, Esa: Kaiken maailman loput: Auringon sammumisesta ötököiden hyökkäykseen. Helsinki: Tammi, 2007. ISBN 978-951-31-4039-7.
- Wilson, Edward O.: Elämän tulevaisuus. (The future of life, 2002.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra cognita, 2002. ISBN 952-5202-55-0.