![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4d/Friedrich_Spitta_%2528cropped%2529.jpg/640px-Friedrich_Spitta_%2528cropped%2529.jpg&w=640&q=50)
Friedrich Spitta
From Wikipedia, the free encyclopedia
Friedrich Adolf Wilhelm Spitta (10. tammikuuta 1852 Wittingen, Niedersachsen – 7. kesäkuuta 1924 Göttingen[1]) oli protestanttinen saksalainen teologi ja virsirunoilija.
Friedrich Spitta | |
---|---|
![]() Friedrich Adolf Wilhelm Spitta |
|
Henkilötiedot | |
Koko nimi | Friedrich Adolf Wilhelm Spitta |
Syntynyt | 10. tammikuuta 1852 Wittingen, Niedersachsen |
Kuollut | 7. kesäkuuta 1924 (72 vuotta) Göttingen |
Kansalaisuus | Saksa |
Ammatti | kirjailija |
Kirjailija | |
Äidinkieli | saksa |
Tuotannon kieli | saksa |
Aiheesta muualla | |
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta |
|
Infobox OK |
Oltuaan parissa pappistehtävässä Spitta sai 1887 nimityksen Uuden testamentin eksegetiikan ja käytännöllisen teologian professoriksi Strassburgin yliopistoon. Hän kirjoitti useita eksegetiikan, hymnologian ja liturgiikan alan kirjoituksia. Teoksessa Die synoptische Grundschrift in ihrer Überlieferung durch das Lukas Evangelium (1912) hän vastoin perinteistä kantaa, että Markuksen evankeliumi on vanhin, esittää että vanhin olisi Luukaksen evankeliumi. Spitta julkaisi aikakauskirjaa Monatsschrift für gottesdienst und kirchliche kunst (1896 alkaen). Hän oli myös virsirunoilija, ja hänen rukousvirtensä keisarin puolesta ("Gott und herr, in deinem sohne", 1897) oli aikanaan yleisesti käytössä Saksan kirkossa.[2]
Spittan veli oli musiikkitieteilijä Philipp Spitta ja heidän isänsä oli virsirunoilija Philipp Spitta.[3]