![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Andrei2.jpg/640px-Andrei2.jpg&w=640&q=50)
Andrei II
From Wikipedia, the free encyclopedia
Andrei II Jaroslavitš (ven. Андрей Ярославич; 1222–1264) oli Vladimirin suuriruhtinas vuosina 1249–1252. Hän oli Jaroslav II:n poika sekä Aleksanteri Nevskin ja Jaroslav III:n vanhempi veli ja heidän edeltäjänsä Vladimirin hallitsijana.
Tähän artikkeliin tai sen osaan on merkitty lähteitä, mutta niihin ei viitata. Älä poista mallinetta ennen kuin viitteet on lisätty. Voit auttaa Wikipediaa lisäämällä artikkelille asianmukaisia viitteitä. Lähteettömät tiedot voidaan kyseenalaistaa tai poistaa. |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/da/Andrei2.jpg/320px-Andrei2.jpg)
Vuonna 1240 novgorodilaiset karkottivat Andrein veljen Aleksanteri Nevskin kaupungista ja pyysivät, että Vladimirin suuriruhtinas Jaroslav II lähettäisi kaupunkiin uuden päällikön. Niinpä kaupunkiin lähetettiin päälliköksi Andrei, mutta hän joutui palaamaan jo muutaman kuukauden kuluttua. Kun Saksalainen ritarikunta hyökkäsi Novgorodiin ja Andrei lähettiin joukkoineen kaupungin avuksi. Hän yhdisti voimansa veljensä Aleksanterin kanssa vuonna 1242 ja osallistui Peipsijärven jäätaisteluun.
Andrein ja Aleksanterin isän kuoltua vuonna 1246 veljekset matkustivat Karakorumin kaupunkiin Mongoliassa, missä Güyük-kaani nimitti Andrein seuraavaksi Vladimirin suuriruhtinaaksi.[1] Valtaannoustuaan Andrei II päätti osoittaa itsenäisyyttä mongolien kultaisesta ordasta ja meni naimisiin mongolien vihollisen Galitsian ruhtinas Danielin tyttären kanssa. Vuotta myöhemmin Andrei setä Svjatoslav karkotti hänet Vladimiristä ja lähti pyytämään Ordalta Andrein kruunua itselleen. Aleksanteri Nevski seurasi setäänsä myöhemmin ja syytti Andreita Ordalle maksettujen suojelusrahojen osittaisesta pimittämisestä. Ordan kaani hyökkäsi Vladimiriin rangaistuksellisena tästä ja löi Andrein joukot lähellä Pereslavlia. Tappion jälkeen Andrei ei saanut suojaa Novgorodistakaan, vaan joutui pakanemaan Kolyvan (joka mahdollisesti on nykyinen Tallinna) ja lopulta Ruotsiin.
Andrei palasi Venäjälle vuonna 1256 ja pyysi anteeksi uskottomuuttaan Ordan pääkaupungissa Saraissa. Andrein katumus hyväksyttiinkin ja hän sai hallittavakseen Aleksanterilta Vladimirin itäosien aluita, joihin sisältyivät muun muassa Nižni Novgorodin ja Gorodetsin kaupungit Volgalla. Aleksanterin kuoltua vuonna 1263, Andrei pyrki liittämään Vladimirin hallintaansa, mutta hänen nuorempi veljensä Jaroslav III päihitti nämä suunnitelmat.
Andrei II:sta polveutuu Suzdalin ja Nižni Novgorodin ruhtinassuku, joka 1300-luvulta alkaen tunnettiin Šuiskin ruhtinashuoneena.