Ajattelu on informaation mentaalista esitystä ja käsittelyä, sekä näiden vuorovaikutusta.[1]
Keskittynyttä ajattelua.
Analyyttinen ajattelu tarkoittaa kokonaisuuden jakamista osiinsa, ja synteettinen ajattelu osien kokoamista kokonaisuuksiksi. Divergentti tai laajeneva ajattelu tarkoittaa monien erilaisten ideoiden keksimistä, ja konvergentti tai suppeneva ajattelu tarkoittaa keskittymistä yhteen ideaan, usein ratkaisun löytämiseksi.[1]
Käsitteenmuodostus tarkoittaa sanojen ja muiden symbolien merkitysten opettelua ja pohtimista.
Ongelmanratkaisu tarkoittaa siirtymistä ongelmatilanteesta ratkaisuun ylittämällä matkalla olevat esteet.
Arviointi ja päätöksenteko tarkoittaa mahdollisuuksien pohtimista ja valintaa vaihtoehtojen väliltä.
Päättely tarkoittaa johtopäätösten vetämistä näytön pohjalta.
Noin puolet hereilläoloajastaan ihminen unelmoi eli ajattelee jotain täysin muuta kuin sitä, mitä hän kyseisellä hetkellä on tekemässä. Tämä saattaa johtua siitä, että aivojen hermoverkkoa ylläpitävät osat aktivoituvat ajatustemme harhaillessa.[2].
Dennett, Daniel C.:Tietoisuuden selitys. (Consciousness explained, 1991.) Suomentanut Tiina Kartano. Helsinki: Art House, 1999. ISBN 951-884-190-X.
Dennett, Daniel C.:Miten mieli toimii. (Kinds of minds: Towards an understanding of consciousness, 1997.) Suomentanut Leena Nivala. Porvoo: WSOY, 1997. ISBN 951-0-21531-7.
Juntunen, Juhani ym.:Aivot ja ajattelu: Kliininen kognitiivinen neurotiede. Klaukkala: Recallmed, 2008. ISBN 978-951-847-072-7.
Kahneman, Daniel:Ajattelu, nopeasti ja hitaasti. (Thinking, fast and slow, 2011.) Suomentanut Kimmo Pietiläinen. Helsinki: Terra cognita, 2012. ISBN 978-952-5697-55-1.
Kallio, Eeva:Ajattelun kehitys aikuisuudessa: kohti moninäkökulmaisuutta. Helsinki: Suomen kasvatustieteellinen seura, julkaisuja 71, 2016. ISBN 978-952-5401-73-8.