italialainen arkkitehti ja muotoilija From Wikipedia, the free encyclopedia
Achille Castiglioni (26. helmikuuta 1918 Milano – 2. joulukuuta 2002) oli italialainen teollinen muotoilija. Hän sai innoituksensa usein tavallisista arkiesineistä ja arkisista materiaaleista.[1] Castiglioni tunnetaan muun muassa Flos-yhtiölle suunnittelemistaan valaisimista. Hän työskenteli paljon yhteistyössä veljensä Pier Giacomo Castiglionin kanssa. Heidän isänsä oli arkkitehti Giannino Castiglioni.[2]
Achille Castiglioni opiskeli arkkitehtuuria Politecnico di Milano -korkeakoulussa ja perusti muotoilutoimiston 1944 yhdessä veljiensä Livion ja Pier Giacomon kanssa.[3] Vuonna 1956 Castiglioni oli mukana perustamassa teollisen muotoilun järjestö ADIa (Associazione per il Disegno Industriale).[4]
Castiglioni opetti ensin Politecnico di Torinossa ja 1970-luvun alusta lähtien Politecnico di Milanon arkkitehtiosastolla, jossa hän ehti toimia tuhansien opiskelijoiden ohjaajana.
Vuodesta 1947 lähtien Castiglionin töitä oli näytteillä jokaisessa Milanon triennalessa, ja hän sai uransa aikana seitsemän Compasso d'Oro -palkintoa[5] . Useimmat Castiglionin muotoilemat tuotteet ovat yhä tuotannossa, ja monet niistä kuuluvat New Yorkin Museum of Modern Artin pysyvään kokoelmaan.
Achille, Livio ja Pier Giacomo Castiglionin yhteistyötä (josta Livio erkani 1952) on pidetty hyvin luovana ja innovatiivisena. He pitivät lähtökohtanaan, että tuotteen käyttötarkoitusta, muotoa ja valmistusprosessia piti aina tarkastella täysin puhtaalta pöydältä. Achille Castiglioni muotoili ajatuksen sanoiksi: ”Aloita tyhjästä, käytä arkijärkeä, tunne tavoitteesi ja keinosi.”
1950-luvulla Castiglionin veljekset tulivat tunnetuiksi rei’itetystä metallilevystä prässätystä traktorinistuimestaan nimeltä Mezzadro sekä nykyaikaisten satulatuolien edeltäjästä, polkupyörän satulasta ja pallopinnan muotoisesta keinupohjasta syntyneestä Sella-istuimesta. Molemmat sopivat puoli-istuvaan, liikkuvaan työhön; Castiglioni sanoi saaneensa innotuksen Sella-satulatuoliin tavastaan käyttää puhelinkioskin puhelinta: ”Haluan liikkua ympäriinsä, ja välillä istuakin, mutten kokonaan.”
Muita Castiglionin veljesten töitä ovat olkahihnan varassa kannettava Spalter-pölynimuri (1956)[6] sekä minimalistiset Luminator- ja Bulb-valaisimet (1955 ja 1957) paljaine hehkulamppuineen.[7]
Vuonna 1962 Castiglionit esittelivät auton etuvalaisinta käyttävän, ylöspäin valonsa suuntaavan lattiavalaisimen Toio. Vuonna 1962 syntyi klassikko Arco, suuri lattiavalaisin, jonka varsi kaartuu melkein kolmen metrin päähän raskaasta marmorijalustastaan. Valaisimen siirtämiseksi jalustassa on reikä, johon voi pujottaa harjanvarren kahden nostajan käytettäväksi. Vuoden 1967 Snoopy-pöytävalaisin sai nimensä ja innoituksensa Tenavat-sarjakuvan Ressu-koirasta. Siinäkin marmorijalusta toimii rakenteen tasapainottajana.
Vuonna 1982 Castiglioni muotoili Alessille Dry-aterinsarjan kommenttina pitkään jatkuneelle skandinaaviselle äärifunktionalistiselle aterinmuotoilulle.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.