![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Paul_Biya_2014.png/640px-Paul_Biya_2014.png&w=640&q=50)
Paul Biya
Kameruni poliitik / From Wikipedia, the free encyclopedia
Paul Biya (täisnimega Paul Barthélemy Biya'a bi Mvondo; sündinud 13. veebruaril 1933 Mvomeka'as Prantsuse Kamerunis) on Kameruni poliitik, president alates 6. novembrist 1982.[1][2]
Paul Biya | |
---|---|
![]() Paul Biya (2014) | |
Kameruni president | |
Ametis | |
Ametisse asumise aeg 6. november 1982 | |
Eelnev | Ahmadou Ahidjo |
Kameruni peaminister | |
Ametiaeg 30. juuni 1975 – 6. november 1982 | |
Järgnev | Bello Bouba Maigari |
Isikuandmed | |
Sünninimi | Paul Barthélemy Biya'a bi Mvondo |
Sünniaeg |
13. veebruar 1933 (91-aastane) Mvomeka'a, Lõunapiirkond |
Rahvus | Rassemblement démocratique du peuple camerounais |
Alma mater |
École nationale d'administration Pariisi Poliitikauuringute Instituut |
Kameruni lõunaosast pärit Biya tegi kiiret karjääri ametnikuna president Ahmadou Ahidjo valitsusajal 1960. aastatel. 1968–1975 oli ta presidendi kantselei peasekretär ja 1975–1982 Kameruni peaminister. Kui Ahidjo 1982. aastal ootamatult tagasi astus, sai Biyast president. 1983–1984 kindlustas ta oma võimu võitluses eelkäijaga.
1980. aastail algatas Paul Biya Kameruni Rahva Demokraatliku Liikumise juhitud üheparteisüsteemi raames poliitilised reformid. Surve all andis ta järele ning lubas 1990. aastate algul juurutada mitmeparteisüsteemi. 1992. aastal võitis ta mitmeparteilised presidendivalimised napilt, kogudes 40% häältest, kuid tagasivalimistel 1997., 2004. ja 2011. aastal on ta edumaa olnud suur. Opositsioonipoliitikud ja lääneriigid on süüdistanud teda valimisreeglite rikkumises ja valimispettuses.
Biya on säilitanud Kameruni soojad suhted riigi koloniaalajastu aegse emamaa Prantsusmaaga.
Ehkki Biya on teinud pingutusi, et juhtida Kameruni avatuma ühiskonna poole, on tema režiim siiski säilitanud autoritaarsed jooned ning hoidunud järgimast Aafrika riikides 1990. aastaist ilmnenud tendentsi liikuda demokraatia poole. Põhiseaduse alusel on Biyal ulatuslik seadusandlik ja täidesaatev võim. Tal on suur mõjuvõim kohtute üle: kohus võib kaaluda seaduse kooskõla põhiseadusega üksnes presidendi taotlusel. Tema partei RDPC käes on endiselt enamus Rahvusassamblees, mis kiidab heaks kogu tema poliitika.
2009. aastal pälvis Paul Biya 19. koha Parade Magazine'i koostatud edetabelis, kuhu valiti maailma 20 kõige hullemat diktaatorit.[3]