Maarja Kangro esinemas kirjandusfestivalil HeadReadTallinna kirjanike maja musta laega saalis Foto: Ave Maria Mõistlik, 31. mai 2014Maarja Kangro esitamas oma loomingut Tallinna Kirjandusfestivalil Niguliste kirikus Foto: Ave Maria Mõistlik, 17. mai 2009
Maarja Kangro on tõlkinud itaalia keelest peamiselt luulet ja filosoofiat (sealhulgas Umberto Eco "Ilu ajalugu", Gianni Vattimo "Modernsuse lõpp", Giorgio Agambeni "Homo sacer. Suveräänne võim ja paljas elu"). Saksa keelest ja vähemal määral teistest keeltest (inglise, prantsuse, vene, ukraina) on ta tõlkinud põhiliselt luulet. Tema enda loomingut on tõlgitud rohkem kui paarikümnesse keelde.
Aastatel 2016-2018 oli Maarja Kangro üks esimesest viiest kirjanikupalga saajast.
Tema novelle on muuhulgas avaldatud kogumikes "Best European Fiction 2018" (Dalkey Archive Press), "Europa28. Writing by Women on the Future of Europe" ja sarjas "Eesti novell" (vastavalt aastatel 2018, 2019, 2020, 2022 ja 2024). Aastail 2021–2023 oli ta üks selle kogumiku koostajatest.[1]
"Heureka" (luulekogu), Eesti Keele Sihtasutus 2008
"Ahvid ja solidaarsus" (novellid), Eesti Keele Sihtasutus 2010 (ilmus vene keeles 2012. aastal Marina Tervoneni tõlkes, kirjastus KPD)
"Kunstiteadlase jõulupuu" (luulekogu), Eesti Keele Sihtasutus 2010
"Dantelik auk" (novellid), Eesti Keele Sihtasutus 2012
"Must tomat" (luulekogu), Eesti Keele Sihtasutus 2013
"Hüppa tulle" (novellid), Nähtamatu Ahv 2014
"Klaaslaps" (romaan), Nähtamatu Ahv 2016
"Minu auhinnad" (esseistika), Nähtamatu Ahv 2018 (raamatu inspiratsiooniks oli austria kirjaniku Thomas Bernhardi 2009. aastal ilmunud postuumne teos "Minu auhinnad" ("Meine Preise").[3])
"Arhiivikoopia". Originaali arhiivikoopia seisuga 7. oktoober 2019. Vaadatud 7. oktoobril 2019.{{netiviide}}: CS1 hooldus: arhiivikoopia kasutusel pealkirjana (link)