From Wikipedia, the free encyclopedia
Itaalia jalgpallikoondis on Itaalia jalgpalliliidu esindusmeeskond, mis esindab Itaaliat rahvusvahelistel jalgpallivõistlustel.
Itaalia jalgpallikoondis | |
---|---|
![]() | |
Jalgpalliliit |
Federazione Italiana Giuoco Calcio (asutatud 1898) |
Konföderatsioon | UEFA |
Peatreener | Luciano Spalletti |
Kapten | Giorgio Chiellini |
Rekordinternatsionaal | Gianluigi Buffon (176 mängu) |
Parim väravakütt | Luigi Riva (35 väravat) |
FIFA edetabeli koht | 10. (juuni 2024) |
Kõrgeim | 1. (november 1993, veebruar 2007, aprill-juuni 2007) |
Madalaim | 21. (august 2018) |
Esimene kohtumine |
Itaalia – Prantsusmaa 6:2 (Milano, 15. mai 1910) |
Suurim võit |
Itaalia – USA 9:0 (Brentford, Inglismaa, 2. august 1948) |
Suurim kaotus |
Ungari – Itaalia 7:1 (Budapest, 6. aprill 1924) |
Maailmameistrivõistlused | |
Kvalifitseerunud | 18 (esmakordselt 1934) |
Parim tulemus | Võitja (1934, 1938, 1982, 2006) |
Euroopa meistrivõistlused | |
Kvalifitseerunud | 9 (esmakordselt 1968) |
Parim tulemus | Võitja (1968, 2021) |
Nii nagu paljud riigid, võlgneb ka Itaalia tänu jalgpalli avastamise eest inglise meremeestele ja kaupmeestele, kes seda mängu Põhja-Itaalias 19. sajandi lõpus tutvustasid. Harrastus levis kiiresti ning Itaalia jalgpalliliit asutati juba 1898. aastal. FIFA-sse astuti 1905. aastal. Esimese maavõistluse pidas Itaalia 1903 Prantsusmaaga ning Milanos võideti vastaseid 6:2.
Peatreener Vittorio Pozzol olid oskused, mis tegid Itaaliast 1930. aastatel kahekordse maailmameistri. 1934. aastal aitasid argentina päritolu kaitsja Luisito Monti väljapaistev mäng ning Angelo Schiavio ja Giuseppe Meazza väravad itaallastel kodus toimunud MM-il võita finaalis Tšehhoslovakkia 2:1. Kaks aastat hiljem võitis Itaalia meeskond Berliini olümpiamängudel kuldmedali ning 1938. aastal kaitses Pariisis maailmameistritiitlit. Silvio Piola lõi kokku viis väravat, neist kaks itaallaste 4:2 võiduga lõppenud finaalis Ungari vastu.
Järgmist tõusu tuli Itaalia jalgpallifännidel oodata aga 30 aastat. Selle sisse mahtus võõrmängijate mõõdutundetu import ning tugevale kaitsele (catenaccio) rajatud väravatevaese jalgpalli periood. Murest rahvuskoondise ebaedu pärast keelustas Itaalia jalgpalliliit 1964. aastal võõrmängijate osalemise Itaalia liigas (see keeld tühistati alles 1980. aastal).
Heas usus tehtud kardinaalse otsuse esimesed tulemused andsid end veel oodata, sest 1966. aasta MM-il põrus Itaalia koondis alagrupiturniiril, kaotades Põhja-Koreale.
1968. aasta EM-i finaalis sai Itaalial lisamängus jagu Jugoslaaviast 2:1 ja tuli Euroopa meistriks. Koondise võidus oli oluline roll poolkaitsjatel Gianni Riveral ja Sandro Mazzolal, samuti ründaja Luigi Rival. Samad mehed viisid Itaalia finaali ka 1970. aasta MM-il Mehhikos, kuid finaalis Brasiiliaga maailmameistriks tulla ei suudetud ja lepiti hõbemedalitega. 1978. aasta MM-il ja 1980. aasta EM-il sai Itaalia neljanda koha.
1982. aastal Hispaanias oli taas käes tähetund – 3:1 eduga finaalis Saksamaa LV üle tuldi kolmandat korda maailmameistriks. MM-i kangelane oli ründaja Paolo Rossi kuue väravaga.
1994. aastal USA-s jõuti finaali, kuid seal tuli tunnistada brasiillaste osavust ja jäädi teiseks.
Euro 2000 finaalturniiril mängisid itaallased end esikohamängule, kuid siis olid kullakavatsuste rikkujaks prantslased.
2006. aastal tuldi jalgpalli maailmameistriks, kui finaalis alistati penaltitega Prantsusmaa.
2021. aasta EM-l tuli Itaalia teist korda Euroopa meistriks kui finaalis alistati penaltiseerias 3:2 Inglismaa.
Itaalia koondis 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Seisuga 4. juuni 2021
# | Mängijad | Mänge | Väravaid | Aastad |
---|---|---|---|---|
1. | Gianluigi Buffon | 176 | 0 | 1997–2018 |
2. | Fabio Cannavaro | 136 | 2 | 1997–2010 |
3. | Paolo Maldini | 126 | 7 | 1988–2002 |
4. | Daniele De Rossi | 117 | 21 | 2004–2017 |
5. | Andrea Pirlo | 116 | 13 | 2002–2015 |
6. | Dino Zoff | 112 | 0 | 1968–1983 |
7. | Giorgio Chiellini | 107 | 8. | 2004– |
8. | Leonardo Bonucci | 102 | 7 | 2010– |
9. | Gianluca Zambrotta | 98 | 2 | 1999–2010 |
10. | Giacinto Facchetti | 94 | 3 | 1963–1977 |
Seisuga 4. juuni 2021
# | Mängija | Väravaid | Mängija | Aastad |
---|---|---|---|---|
1. | Luigi Riva | 35 | 42 | 1965–1974 |
2. | Giuseppe Meazza | 33 | 53 | 1930–1939 |
3. | Silvio Piola | 30 | 34 | 1935–1952 |
4. | Roberto Baggio | 27 | 56 | 1988–2004 |
Alessandro Del Piero | 91 | 1995–2008 | ||
6. | Adolfo Baloncieri | 25 | 47 | 1920–1930 |
Filippo Inzaghi | 57 | 1997–2007 | ||
Alessandro Altobelli | 61 | 1980–1988 | ||
9. | Christian Vieri | 23 | 49 | 1997–2005 |
Francesco Graziani | 64 | 1975–1983 |
Paksus kirjas on praegused koondislased.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.