Kongo poliitik From Wikipedia, the free encyclopedia
Alfred Raoul (15. detsember 1938 Pointe-Noire – 16. juuli 1999 Pariis) oli Kongo Vabariigi poliitik ja sõjaväelane.
Alfred Raoul | |
---|---|
Alfred Raoul | |
Kongo Vabariigi peaminister | |
Ametiaeg 20. august 1968 – 3. jaanuar 1970[1] | |
Eelnev | Ambroise Noumazalaye |
Järgnev |
kuni 1973 positsioon tühi alates 1973 Henri Lopes |
Kongo Rahvavabariigi asepresident | |
Ametiaeg 4. jaanuar 1970 – 12. detsember 1971 | |
Eelnev | Aimé Portella |
Järgnev | Aloïse Moudileno Massengo |
Isikuandmed | |
Sünniaeg |
15. detsember 1938 Pointe-Noire, Prantsuse Kongo |
Surmaaeg |
16. juuli 1999 (60-aastaselt) Pariis, Prantsusmaa |
Erakond | Kongo Tööpartei |
Abikaasa | Émilienne Raoul |
Ta oli aastatel 1968–1969 Kongo Vabariigi peaminister ning 1968. aastal ka ajutine vabariigi riigipea. Aastatel 1970–1971 täitis Raoul Kongo Vabariigi asepresidendi ametikohta.
Alfred Raoul sündis Pointe-Noire'i linnas, tollal Prantsuse koloonia olnud Kongos 15. detsembril 1938 Cabindast pärist Jorge Antonio Raouli ja kongolase Amélia Minga lapsena.[2] Ta omandas hariduse Lycée Pierre Savorgnan de Brazza internaatkoolis ning värvati seejärel Saint-Cyri sõjakooli, olles esimene Kongo sõdur, kes Saint-Cyri saadeti.[3]
Raoul sai 27-aastaselt staabiülema asetäitja positsioonile. Pärast seda, kui Marien Ngouabi tollase presidendi Alphonse Massamba-Débat 1968. aasta augustis kukutas, lubas ta Massamba-Dèbat' uuesti võimule pärast seda, kui too lubas moodustada uue Ngouabile truu valitsuse, mille peaministriks määrati Raoul. Armee survel astus Massamba-Débat 4. septembril 1968 ametlikult tagasi ja Raoul sai täitis ajutiselt ka Kongo Vabariigi riigipea kohta, olles 5. septembrist oli 31. detsembrini 1968 kokku 144 päeva nii riigipea kui ka peaministri rollis.[3][4]
Pärast seda, kui Ngouabi 31. detsembril 1968 asus ise presidendi ametikohale, jätkas Raoul peaministrina 1969. aasta lõpuni, kui peaministri ametikoht kaotati. Siis sai Raoul Kongo asepresidendiks, kellena teenis 1971. aasta lõpuni. Raoul tegutses peamiselt Ngouabi lähiringkondlasena, mitte iseseisva juhina. Tema peaministri ja asepresidendi ajastut iseloomustas ebastabiilsus, sest Ngouabi tegeles opositsiooni allasurumisega, mis tekitas riigis rahutusi.[4][5]
Peaministrina ja hiljem ka asepresidendina mängis Raoul olulist rolli sotsialistliku Kongo Rahvavabariigi loomisel ja Nõukogude Liidu ning Hiina toetuse otsimine külma sõja ajal. Teda peetakse rahvavabariigis korraldatud riigistamise kava arhitektiks. Juba 1969. aastal kohtus Raoul Mao Zedongiga, kellega pidas nõu, kuidas korraldada eraettevõtete ja Prantsusmaa kontrollitud raudteede riigistamist.[6] 1970. aastate algul toimunud riigstamist arvatakse olevat Raouli poolt korraldatud. Sellest hoolimata kirjeldasid Raouliga kokkupuutunud isikud teda kui "kõige prantsuse- ja läänemeelsemat ohvitseri Ngouabi lähiringkonnas".[5]
Raoul oli Ngouabi esimeseks asendajaks ja riigivõimu esindajaks, kuni ta langes soosingust 1972. aastal.[5] Ta suri 16. juulil 1999 Pariisis ja maeti Pointe-Noire'i.[2][7]
Raoul oli abielus Emilienne Raouliga, kes oli aastatel 2002–2016 Kongo Vabariigi sotsiaalminister.[8] Kokku sai paar ühe lapse.[9] Raouli lapsepõlvesõber oli Théophile Obenga, tuntud Aafrika diasporaa uuringute spetsialist.[3]
Vabal ajal mängis Raoul saksofoni.[3]
Raouli nime kannab iseseisvusüritusi tavaliselt korraldav Brazzaville'i bulvar.[3]