From Wikipedia, the free encyclopedia
Rigsretten er en dansk domstol, der behandler og afsiger domme mod ministre, der er tiltalt for ulovlig embedsførelse. Det retlige indhold af ministeransvaret er fastlagt i ministeransvarlighedsloven,[1] der har sin baggrund i § 13 i Grundloven, ifølge hvilken ministrenes ansvarlighed bestemmes nærmere ved lov.
Retten består af indtil 15 højesteretsdommere, som er udvalgt efter anciennitet, samt samme antal medlemmer, der er udpeget af Folketingets partier blandt personer udenfor tinget. Disse medlemmer udpeges for en periode af 6 år[2].
Rigsretten blev etableret ved Grundloven i 1849. Rigsretten adskiller sig fra de almindelige domstole ved dens særlige sammensætning og ved at tiltale, modsat ved almindelige straffesager, ikke rejses af anklagemyndigheden, men af Folketinget eller Kongen. Rigsretten kan kun behandle sager vedrørende ministerens embedsførelse; såfremt tiltale skal rejses mod en minister for anden form for kriminalitet, rejses tiltalen ved de almindelige domstole. Grundloven giver imidlertid mulighed for, at Rigsretten kan behandle sådanne sager, men det har aldrig været udnyttet.
I Rigsrettens historie har den færdigbehandlet seks sager, heraf har tre sager ført til domfældelser. I 1910 blev fhv. indenrigsminister Sigurd Berg idømt en bøde for at have forsømt tilsynet med Den Sjællandske Bondestands Sparekasse, som justitsminister P.A. Alberti var formand for, og i 1995 blev fhv. justitsminister Erik Ninn-Hansen idømt fire måneders fængsel (som under hensyn til Erik Ninn-Hansens personlige forhold, herunder navnlig hans alder og helbredstilstand blev ændret til betinget fængsel) for sin rolle i Tamilsagen. I december 2021 idømtes fhv. integrationsminister Inger Støjberg 60 dages ubetinget fængsel i Rigsretssagen mod Inger Støjberg for en ulovlig instruks om adskillelse af ægtepar.
Det har været kritiseret[af hvem?], at Rigsrettens lægdommere er valgt af de politiske partier og således partifæller til nogle af de implicerede i sagerne. Den historiske erfaring viser, at de politisk udpegede medlemmer af Rigsretten har været tilbøjelige til at dømme i overensstemmelse med partibogen.[kilde mangler] Flere af Rigsrettens medlemmer er tidligere folketingsmedlemmer.
Rigsrettens afgørelser, referat af forhandlingerne og kopi af sagens dokumenter har for alle fem sager været offentliggjort i en udgivelse kaldet Rigsretstidende.
Rigsrettens nuværende sammensætning er indført med den nugældende grundlov af 1953.
Ved Grundloven af 1849 bestod rigsretten af 16 medlemmer; 8 højesteretsdommere og 8 medlemmer valgt af Landstinget, mens tiltale enten kunne rejses Folketinget (og altså ikke den samlede rigsdag). En lov om Rigsretten (Rigsretsloven) vedtoges i 1852.
Med fælles forfatningen af 1855 fik Kongen nu også påtalemyndighed sideordnet med Folketinget, hvilket også blev videreført i Novemberforfatningen af 1863 og den gennemsete grundlov af 1866 og de senere grundlove.
Med grundloven af 1915 blev rigsretten udvidet således, at Rigsretten bestod af alle højesteretsdommerne samt et tilsvarende antal dommere valgt af landstinget.
Ved det forkastede forslag til ny grundlov af 1939 blev det foreslået at overføre hhv. tiltalebeføjelsen fra Folketinget og udvælgelsen af de politiske dommere fra landstinget til den forenede rigsdag. Det var også en del af forslaget, at sager om opløsning af politiske foreninger skulle behandles af rigsretten. En ny Rigsretslov blev vedtaget samtidig med grundlovsforslaget, men den bortfaldt sammen med grundlovsforslaget.
Med grundloven af 1953 overførtes udvælgelsen af de politiske dommere til Folketinget, og antallet af højesteretsdommere i rigsretten blev sat til højst 15, således at domstolen samlet består af op til 30 dommere. En ny rigsretslov blev vedtaget i 1954.
Domstolen er foreskrevet i Grundloven af 1953, hvori det hedder:
Folketinget har for perioden 2020-2026 valgt følgende medlemmer og stedfortrædere af Rigsretten[6]:
De folketingsvalgte medlemmer af Rigsretten 2020-2026 | ||||
---|---|---|---|---|
Nr. | Parti | Medlem | 1. stedfortræder | 2. stedfortræder |
1 | Socialdemokraterne | Erik Christensen | 1 | 2 |
2 | Socialdemokraterne | Pia Gjellerup | 1 | 2 |
3 | Socialdemokraterne | Karin Gaardsted | 1 | 2 |
4 | Socialdemokraterne | Karen J. Klint | 1 | 2 |
5 | Radikale Venstre | Klaus Bach Trads | 1 | 2 |
6 | SF - Socialistisk Folkeparti | Anne Grete Holmsgaard | 1 | 2 |
7 | SF - Socialistisk Folkeparti | Leif Donbæk Thomsen | 1 | 2 |
8 | Enhedslisten | Ingelise Bech Hansen | 1 | 2 |
9 | Venstre | Nicolai Mallet | 1 | 2 |
10 | Venstre | Karoly Németh | 1 | 2 |
11 | Venstre | Gert Eg | 1 | 2 |
12 | Venstre | Karen Rønde | 1 | 2 |
13 | Venstre | Mette Vestergaard Huss | 1 | 2 |
14 | Dansk Folkeparti | Christian Langballe | 1 | 2 |
15 | Det Konservative Folkeparti | Keld Holm | 1 | 2 |
Folketinget har for perioden 18. maj 2014 – 17. maj 2020 valgt følgende medlemmer og stedfortrædere af Rigsretten[7]:
Ud over disse udgøres rigsretten, som nævnt i Grundlovens § 59, af femten dommere fra Højesteret.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.