From Wikipedia, the free encyclopedia
Newton-teleskopet er et spejlteleskop opfundet af den britiske videnskabsmand Sir Isaac Newton (1643-1727), teleskopet virker ved hjælp af et konkavt primært spejl og et fladt diagonalt sekundærspejl. Han første blev bygget i 1669.[1]
Tanken om det reflekterende teleskop havde været fremme i nogen tid, før Newtons opfindelse. Galileo Galilei, Gian Francesco Sagredo, og andre, havde drøftet muligheden for ved hjælp af et spejl at danne billedet hurtigt efter opfindelsen af linsekikkerten.[2] Niccolò Zucchi, en italiensk Jesuit astronom og fysiker, hævdede han havde eksperimenteret (forgæves) med at forsøge at iagttage billedet skabt af et konkavt bronzespejl i 1616.[3] I sin bog Optica Promota fra 1663 påpegede James Gregory, at overfladen af linser eller spejle er dele af kugler, og at et reflekterende teleskop med et spejl, der var formet som den del af et keglesnit såsom en parabol ville korrekte sfærisk aberration samt kromatisk aberration forårsaget af linser brugt i et refraktorteleskop. Gregory havde ingen praktiske færdigheder og han kunne ikke finde nogen optiker der var i stand til at producere en fungerende version af hans ideer og opgav at prøve at bygge en.[4].
I midten 1660’erne kom Isaac Newton til samme konklusion som James Gregory om refraktorteleskoper efter hans arbejde med teorien om farve viste ham, at linser opførte sig på samme måde som prismer, brydningen hvidt lys i en regnbue af farver rundt lyse astronomiske objekter, og at der var lidt man kan gøre for at rette aberration på linserne, ved at fremstille dem med f/50 eller mere.[5][6] I februar 1669 [1] byggede Isaac Newton sit spejlteleskop som bevis for sin teori, at hvidt lys er sammensat af et spektrum af farver. [7]. Han valgte en legering (speculum metal) af tin og kobber som det bedst egnede materiale til hans objektive spejl. Senere udtænkte han midler til slibning og polering af dem, men valgte en sfærisk form for hans spejl en i stedet for en parabol for at forenkle konstruktion: han mente selv at kromatisk- og ikke den sfæriske aberration – var hovedfejlen i tidligere refraktorteleskoper. Han tilføjede, til hans reflektor, hvad der er kendetegnende for udarbejdelsen af det "newtonske teleskop", et sekundær diagonalspejl nær primærspejlets fokus for at kaste billedet med 90 ° vinkel ud til et okular monteret på siden af teleskopet. Denne unikke tilføjelse tillod at billedet, kunne ses med minimal obstruktion af hovedspejlet. Han har også fremstillet alle de rør, opsætningen og fittings. Newtons første kompakte afspejler teleskop havde et spejl diameter på 1,3 tommer og et forhold mellem åbning (spejlets diameter) og brændvidden på 1/5 kaldte åbningsforholdet, det noteres gerne som f / 5. [8] Med det fandt han, at han kunne se de fire Galileiske måner af Jupiter og halvmåneform fase af planeten Venus. Newtons ven Isaac Barrow viste Newtons teleskop til lille gruppe fra Royal Society of London i slutningen af 1671. De var så imponeret over det, de har demonstrerede den til Charles II i januar 1672 og Newton og blev optaget som medlem af Royal Society of London samme år.
Newtons valg af et kugleformet spejl i stedet for en parabol sammen med problemer med hurtig svækkelse af speculum metal og vanskeligheden ved at slibe spejle af regelmæssige krumning betød det var mere end et århundrede, før spejlteleskopet blev populært.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.