From Wikipedia, the free encyclopedia
Šlomo ibn Gabirol (hebrejsky: שלמה אבן גבירול, též Šlomo ben Jehuda, שלמה בן יהודה, latinsky: Avicebron; asi 1020? – asi 1057?) byl židovský filosof, básník a představitel židovského novoplatonismu, který ovlivnil křesťanskou teologii i židovský mysticismus.[1] Je autorem důležitého filosofického díla Pramen života (Fons vitae) a náboženské básně Keter malchut („Koruna království“). Byl prvním významným židovským filosofem ve Španělsku a jedním z nejoriginálnějších středověkých židovských filosofů.[2]
Šlomo ibn Gabirol | |
---|---|
![]() | |
Narození | 1021 nebo 1020 Málaga |
Úmrtí | 1058 nebo 1057 Valencie |
Povolání | básník, rabín, filozof a spisovatel |
Žánr | poezie |
Témata | filozofie a Novoplatonismus |
Významná díla | Azharot |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Narodil se v muslimském Španělsku, pravděpodobně v Malaze, a v dětství se s rodinou přestěhoval do Zaragozy. Studoval astronomii, matematiku, logiku, a první básně psal v šestnácti letech.[3] Své velké filosofické dílo Pramen života napsal v arabštině, z originálu se však dochovaly pouze fragmenty a dílo samotné přežilo v přepisu do středověké latiny pod názvem Fons vitae.[3] Řada jeho pijutim se stala součástí židovské liturgie a báseň Keter malchut je recitována během svátku Jom kipur.[1]
Okolnosti jeho smrti nejsou známé. Podle legendy jej měl zavraždit závistivý arabský básník, který jej následně pohřbil v sadu pod fíkovníkem. Strom údajně okamžitě rozkvetl, a to navzdory tomu, že byla zima. O zázraku se doslechl chalífa, který jej nechal vyšetřit. Přitom mělo být objeveno ibn Gabirolovo tělo, načež byl vrah popraven.[3]
Na jeho počest nese jeho jméno jedna z hlavních ulic v Tel Avivu.