český básník From Wikipedia, the free encyclopedia
Oldřich Mikulášek (26. května 1910 Přerov[2] – 13. července 1985 Brno) byl moravský básník, autor lyrických a lyricko-epických sbírek básní s charakteristickým rytmizováním a vnitřní dynamikou verše.[3]
Oldřich Mikulášek | |
---|---|
![]() Oldřich Mikulášek | |
Narození | 26. května 1910 Přerov ![]() |
Úmrtí | 13. července 1985 (ve věku 75 let) Brno ![]() |
Místo pohřbení | Ústřední hřbitov v Brně |
Povolání | spisovatel, básník, novinář, publicista a redaktor |
Žánr | poezie |
Ocenění | Státní cena Klementa Gottwalda ![]() Čestné občanství města Brna (2003) |
Manžel(ka) | Věra Mikulášková |
Děti | Ondřej Mikulášek[1] |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Oldřich Mikulášek se narodil v Přerově 26. května 1910 jako syn železničáře.[2][4] Po měšťanské (základní) škole v Přerově absolvoval roku 1927 gremiální obchodní školu.
Na živobytí si nejprve vydělával jako dělník a zaměstnanec, do roku 1930 měl jen krátkodobá zaměstnání např. v továrně na cukrovinky, v cihelně, jako vozopísař u drah či jako akvizitér v inzerci.[4] V letech 1930–1933 pracoval jako tiskárenský leptač a litograf ve Zlíně.[4] Od roku 1933 pracoval jako sportovní redaktor přerovského časopisu Obzor[4] a mj. také v Československém rozhlase.
Roku 1937 se oženil a natrvalo přestěhoval do Brna, kde se stal redaktorem Lidových novin.[4] Po válce působil v redakci deníku Rovnost (1945–1948),[4] dále v tehdejších Svobodných novinách, později přejmenovaných opět na Lidové noviny (1948–1952),[4] v literárním oddělení Československého rozhlasu (1952–1956) a v redakci časopisu Host do domu (1957–1964).[4]
Mezitím se v roce 1952 podruhé oženil, a to s redaktorkou Československého rozhlasu Věrou (1928–2020), která se později stala dramaturgyní a ředitelkou (1990–1993) brněnského studia České televize.[4] Roku 1953 se jim narodil syn Ondřej, divadelní herec.[4]
Roku 1965 nastoupil Oldřich Mikulášek pětiletou tvůrčí dovolenou (stipendium Českého literárního fondu).[5] O dva roky později se těžce zranil, se zlomeninou nohy ležel 20 měsíců v nemocnici[4] a následky nehody ho sužovaly až do konce života. Po roce 1969 se stal samizdatovým spisovatelem, když jej v letech 1971–1980 postihl zákaz publikování.[4]
Byl členem skupiny Q.[4] K jeho nejbližším přátelům mezi spisovateli patřili Jan Skácel, Klement Bochořák, Adolf Kroupa, Josef Kainar, Ludvík Kundera a Milan Uhde a další.
Po smrti v roce 1985 byla urna s Mikuláškovým popelem uložena na Ústředním hřbitově v Brně.[4] Na náhrobku s bronzovou bustou a napodobeninou podpisu se podíleli sochaři L. Lacina, L. Martínek a M. Slezák.[3] Na fasádě domu v Mášově ulici č. 4, kde Mikulášek bydlel v letech 1968–1985,[3] byla v roce 1990 umístěna pamětní deska, kterou vytvořili Sylva Lacinová-Jílková, L. Lacina a G. Morávek.[6][7] Ve Starém Lískovci bylo po něm v srpnu 1991 pojmenováno náměstí, dříve Voroněžské.[8]
Jeho poezie patří mezi komplikované, že ani socialističtí kritici nevěděli, jak se k O. Mikuláškovi postavit, nakonec o něm nepsali, ale zpravidla nebyl ani zakazován. Jeho poezie se často jakoby konfrontuje s okolním světem, vystupuje proti všednosti a obyčejnosti. Jeho poezie je přemýšlivá a reflexivní, zdůrazňuje rozdíl mezi životem a smrtí, aby se nakonec dobral ke smyslu lidského bytí.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.