technický prostředek nebo jiná pomůcka sloužící k předávání pokynů mezi dopravními zaměstnanci, popřípadě automaticky dopravním zaměstnancům From Wikipedia, the free encyclopedia
Návěstidlo je v oboru dopravy technický prostředek nebo jiná pomůcka sloužící k předávání pokynů mezi dopravními zaměstnanci, popřípadě automaticky dopravním zaměstnancům. Takovému pokynu se říká návěst.
Termín návěstidlo se používá zejména v drážní dopravě, ale i například v městské autobusové dopravě, kde terminologie v předpisech často bývá odvozena z terminologie tramvajové a trolejbusové dopravy, nebo ve vodní dopravě a letectví. Jako návěstidlo se též označuje ta část světelného signalizačního zařízení pro provoz na pozemních komunikacích, která zobrazuje světelný signál.
Návěstidla mohou být:
Traťová návěstidla mohou být umístěná podél trati, mezi kolejemi, nad tratí nebo na trolejovém vedení. Mohou být pevná (stálá) nebo přenosná. Kromě návěstidel jsou u trati též traťové značky.
Traťová návěstidla lze rozdělit na proměnná a neproměnná. Proměnná návěstidla mohou dávat více viditelných návěstí, popřípadě mohou měnit polohu, kdy dávají návěst, s polohu, kdy žádnou nedávají. Neproměnná dávají stále jen jednu návěst, jsou obdobou dopravních značek v silničním provozu.
Základní drážní návěsti a návěstidla stanoví v České republice příloha č. 1 vyhlášky č. 173/1995 Sb., kterou se vydává Dopravní řád drah. Provozovatel dráhy může stanovit i další návěsti.
Návěstidla v počátcích železnic byla převzatá z jiných odvětví. Prvními návěstidly byly návěstní prapory. Většího rozšíření dosáhla v 19. století košová návěstidla. Ta byla postupně nahrazena nejprve mechanickými a pak světelnými návěstidly.
Signály pro tramvaje jsou v jednotlivých zemích definovány buď jako drážní návěstidla, nebo jako návěstidla pro silniční provoz. Například na tramvajové trati Liberec – Jablonec jsou umístěny dvě soustavy proměnných návěstidel, jedna pro řízení provozu na jednokolejné trati a druhá pro zajištění bezpečnosti v místech křížení se silniční dopravou.
Konstrukčně dělíme železniční proměnná návěstidla na:
Podle umístění dělíme železniční proměnná návěstidla na:
Předmětům, jejichž pomocí se dává návěst, se říká návěstní pomůcky. Patří mezi ně například:
Návěstidla jsou též na vozidlech, posunových dílech a vlacích. Mohou označovat například začátek a konec vlaku. Některé návěsti jsou dávány svítilnami na vozidlech.
Nejběžnějšími typy návěstidel v silniční dopravě jsou dopravní značky a dopravní zařízení včetně světelných signalizačních zařízení, umístěné na pozemních komunikacích. Návěstní funkci mají též světla na vozidlech, například brzdová, koncová, směrová, parkovací atd. (viz např. Osvětlení motorového vozidla). V některých případech dávají návěsti osoby, a to buď rukou, nebo svítilnou, praporkem či směrovkou (hůlka policisty).
Návěstidla na vodní cestě a podél ní se nazývají plavební znaky.
Zvukové, světelné, ruční či praporové návěsti a signály se dávají též z plavidel. Na moři se k tomu využívala i námořní vlajková abeceda.
V letecké dopravě se používají návěsti dávané letadly a pozemní návěsti. Pozemní návěsti mohou zejména navádět k přistání na letišti nebo varovat před vysokými stavbami či objekty (překážkové návěstidlo).