Nellie Bly, vlastním jménem Elizabeth Jane Cochrane (5. května 1864 Armstrong County – 27. ledna 1922 New York) byla americká novinářka, spisovatelka, podnikatelka a charitativní pracovnice.
Nellie Bly | |
---|---|
![]() Nellie Bly (Desetiletí od 1890) | |
Rodné jméno | Elizabeth Jane Cochran |
Narození | 5. května 1864 Armstrong County, Pensylvánie ![]() |
Úmrtí | 27. ledna 1922 (ve věku 57 let) New York ![]() |
Příčina úmrtí | zápal plic |
Místo pohřbení | Woodlawn Cemetery |
Povolání | spisovatelka, novinářka, romanopiskyně, cestovatelka, vynálezkyně, sufražetka a podnikatelka |
Manžel(ka) | Robert Seaman (1895–1904) |
Významná díla | Ten Days in a Mad-House |
Ocenění | Národní ženská síň slávy (1998) |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Životopis
Mládí
Elizabeth se narodila v Pensylvánii asi 40 mil severovýchodně od Pittsburghu. Její otec pracoval jako soudce, ale zemřel, když byla velmi malá. Poté neměla veselé dětství, její matka se provdala za násilnického opilce a tak musela již jako malá projít soudní mašinérií rozvodu. Internátní školu nedostudovala z nedostatku finančních prostředků.
Kariéra
Poté, co se její rodina odstěhovala do Pittsburghu v roce 1880, tak začala pracovat pro noviny. V té době bylo běžné, že každý novinář měl pseudonym a tak si vybrala název populární písně od Stephana Fostera – Nelly Bly. Známou odrhovačku o dívce, která zabila svého milého, protože jí zahýbal s prostitutkou jménem Nelly Bly. Češi se s písničkou Frankie And Johnny seznámili v 60. letech díky televiznímu pořadu Revue pro Banjo, k němuž napsal scénář Josef Škvorecký. Srdceryvný příběh zde nezapomenutelně interpretovali Miloš Kopecký a Miroslav Horníček. Jen o málo dříve vznikl v Hollywoodu výpravný snímek s Elvisem Presleym v hlavní roli.
Nejdříve psala o těžké situaci pracujících žen a žen továrních dělníků, ale redakci se to nelíbilo a musela začít psát o módě, zahradnictví. Ale to ji nenaplňovalo a tak v 21 letech odcestovala do Mexika a pracovala jako zahraniční zpravodaj. Zde strávila 6 měsíců, bojovala za neprávem uvězněného novináře, za to ji hrozilo uvěznění. O tomto zážitku napsala knihu Šest měsíců v Mexiku.
V roce 1887 začala pracovat pro Josepha Pulitzera v novinách New York World. Tyto noviny byly první, které psaly o senzacích. Jako novinářka pracující v utajení se nechala zavřít do psychiatrické léčebny, kde měla prověřit brutální zacházení s nemocnými. Byla shledána jako „positivně dementní“ a 10 dnů hrůzy v nemocnici Bellevue mohlo začít. V novinách popsala nelidské podmínky, které v této léčebně panují – jídlo, mučení, chlad. Zveřejnění pravdy pomohlo k nápravě zařízení.
Dále se proslavila cestou kolem světa, kterou podnikla z New Yorku dne 14. listopadu 1889. Cesta byla dlouhá 24899 mil, trvala jí 72 dnů 6 hodin a 11 minut. V té době to byl světový rekord, který byl inspirován Juliem Vernem a knihou Cesta kolem světa za 80 dní. Toto prvenství nevydrželo dlouho, o pár měsíců později tento výkon zlepšil George Francis Train, který absolvoval tuto cestu za 67 dní.
Elizabeth se provdala v roce 1894 za milionáře Roberta Seamana, který byl o 42 roků starší. Odešla z žurnalistiky a pracovala ve firmě, která vyráběla ocelové nádoby (barely, konvice). Ale manažer firmy, Elizabethinin oblíbenec, defraudacemi přivedl firmu k bankrotu.[1]
Opět začala psát a vybírala si velká témata, například volební právo žen a evropská bojiště během první světové války. Velmi se angažovala v dětských domovech a také se zajímala o otázku umísťování a rovnoprávnost dětí cizích národností.
Zemřela na zápal plic v nemocnici svatého Marka v New Yorku v roce 1922. Pohřbena je na soukromém hřbitově Woodlawn v Bronxu, NY.