From Wikipedia, the free encyclopedia
Měrná tepelná kapacita (ve starší literatuře též měrné teplo nebo specifické teplo) je množství tepla potřebného k ohřátí 1 kilogramu látky o 1 teplotní stupeň (1 kelvin nebo 1 stupeň Celsia), respektive představuje množství tepla vyvolávající u kilogramů hmotnosti látky změnu teploty :
Měrná tepelná kapacita | |
---|---|
Název veličiny a její značka | Měrná tepelná kapacita c |
Hlavní jednotka SI a její značka | joule na kilogram a kelvin J·kg−1·K−1 |
Definiční vztah | |
Dle transformace složek | skalární |
Zařazení jednotky v soustavě SI | odvozená |
.
Měrná tepelná kapacita je mírně teplotně závislá, proto je nutné u přesnějších hodnot uvádět, k jaké teplotě látky se vztahuje.
Teplo potřebné k ohřátí tělesa o hmotnosti m o teplotu lze vypočítat pomocí následujícího vztahu
kde , T1 je počáteční a T2 je konečná teplota tělesa, c je měrná tepelná kapacita látky daného tělesa.
Hodnota měrné tepelné kapacity je závislá na teplotě. Pro větší teplotní intervaly se zavádí střední měrná tepelná kapacita .
K určování hodnot měrného tepla se využívá kalorimetrická rovnice.
U plynů se rozlišuje měrná tepelná kapacita při stálém tlaku, která se označuje , a měrná tepelná kapacita při stálém objemu, která se označuje . Vztah mezi těmito měrnými tepelnými kapacitami udává Poissonova konstanta a Mayerův vztah.