kněz lutherský a potom bratrský From Wikipedia, the free encyclopedia
Jakub Petrozelin, též Jakub Petrozelín Kunštátský (1571 Kunštát – 14. října 1633 Vratislav) byl český kazatel, autor náboženských a homiletických spisů a pobělohorský exulant. Studoval na wittenberské univerzitě, kde byl v roce 1592 ordinován. Zprvu byl luterán, později člen Jednoty bratrské.[1] V Jednotě bratrské byl v užší církevní radě a spravoval českobratrský sbor v Třebíči.[2] V roce 1629 odešel s rodinou a většinou svých souvěrců do vyhnanství, kde později zemřel při epidemii moru.[3]
Jakub Petrozelin | |
---|---|
Jiná jména | Jakub Petrozelín Kunštátský, též Petrozelinus, Petrozelina |
Narození | 1571 Kunštát |
Úmrtí | 14. října 1633 (ve věku 61–62 let) Vratislav |
Příčina úmrtí | mor |
Povolání | kněz, farář, kazatel, teolog a spisovatel |
Nábož. vyznání | Český bratr |
Děti | Jakub a Tomáš |
Některá data mohou pocházet z datové položky. Chybí svobodný obrázek. |
Jeho synové Jakub a Tomáš se stali faráři polské Jednoty bratrské.[1]
V době pobělohorské vlastnila panství Třebíč Kateřina z Valdštejna, manželka Karla staršího ze Žerotína. Pod její ochranou se v lednu 1621 nacházelo v Třebíči třináct uprchlých farářů, ale protireformace na Moravě nastala až později – mandátem habsburského císaře Ferdinanda II. Štýrského, kterým bylo dne 12. října 1624 vykázáno z Moravy veškeré nekatolické duchovenstvo včetně učitelů. Traduje se, že farář Jakub Petrozelin sloužil veřejnou pobožnost ještě o Velikonocích 1629 v kostele sv. Martina; totéž učinil i farář Vavřinec Justin ve sboru na Jejkově. Před odchodem do exilu sloužili věřící společnou pobožnost venku, při ní se nejen čeští bratři rozloučili s vlastí, do vyhnanství odešla většina protestantů v září 1629.[4] V místech, kde se exulanti hromadně loučili s vlastí, byla později postavena římskokatolická Kaple svatého Petra a Pavla.[3]