![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/Chinese_Fining_and_Blast_Furnace.jpg/640px-Chinese_Fining_and_Blast_Furnace.jpg&w=640&q=50)
Tchien-kung kchaj-wu
From Wikipedia, the free encyclopedia
Tchien-kung kchaj-wu (čínsky pchin-jinem Tiāngōng kāiwù, znaky zjednodušené 天工开物, tradiční 天工開物, česky Zužitkování děl přírody[1]) je čínská technická encyklopedie publikovaná roku 1637.[2][3] Je nejvýznamnějším dílem čínského učence Sung Jing-singa.
Tchien-kung kchaj-wu | |
---|---|
![]() | |
Autor | Sung Jing-sing |
Původní název | 天工开物 a 天工開物 |
Země | Ming |
Jazyk | čínština |
Žánr | instructional literature a encyklopedie |
Datum vydání | květen 1637 |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/Chinese_Fining_and_Blast_Furnace.jpg/640px-Chinese_Fining_and_Blast_Furnace.jpg)
Encyklopedie popisuje širokou škálu nejrůznějších mechanismů, strojů a pomůcek používaných v tehdejší Číně, to jest v říši Ming. Vypočítává nejrůznější mechanické a hydraulické stroje používané v zemědělství a zavlažování,[4] plavební technologie včetně typů lodí a potápěčského vybavení,[5][6][7] postupy výroby hedvábí a tkaní látek,[8] stejně jako produkci cukru a soli, metalurgické znalosti,[9] výrobu střelného prachu,[10] používaného mimo jiné k výrobě námořních min.[11] Nezanedbává ani popis těžby rud a výroby kovů.
Encyklopedie sestává z osmnácti částí, které popisují:
- zemědělství, zavlažování a vodní stavby,
- hedvábnictví a textilní technologie,
- historii zemědělství a mlynářství,
- výrobu soli,
- výrobu cukru,
- výrobu keramiky,
- metalurgii bronzu,
- dopravní techniku, lodě a povozy,
- metalurgii železa,
- nakládání s uhlím, kyselinou sírovou, sírou a arsenem,
- oleje,
- výrobu papíru,
- metalurgii stříbra, olova, mědi, cínu a zinku,
- vojenskou techniku,
- rtuť,
- inkoust,
- kvašené nápoje,
- perly a nefrit.[12]
Vzhledem k zaměření na techniku a výrobu, vzdálenému tradičním tématům konfuciánské literatury, dílo v tehdejší Číně nevzbudilo větší zájem, nicméně dochovalo se v Japonsku. Až v 50. letech 20. století byl jeden výtisk objeven i v Číně. Faksimile díla bylo publikováno roku 1959, encyklopedie byla přeložena do moderní čínštiny, japonštiny, angličtiny, francouzštiny, němčiny a ruštiny.[13]