![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/79/2013_Moscow_Victory_Day_Parade_%252828%2529.jpg/640px-2013_Moscow_Victory_Day_Parade_%252828%2529.jpg&w=640&q=50)
T-90
ruský hlavní bojový tank / From Wikipedia, the free encyclopedia
T-90 je hlavní bojový tank ruské armády, vycházející z tanku T-72, avšak s novou generací pancéřování korby i věže a novějšího zbraňového systému (vycházející z tanku T-80). Byl vyvinut v 90. letech 20. století Karcev-Venediktovou vývojovou kanceláří pod vedením hlavního konstruktéra V. Potkina. Vyrábí se v závodě GPO Uralvagonzavod městě Nižním Tagilu v Sverdlovské oblasti.[2] Roku 1997 byla uvedena na světové trhy modifikace T-90S. Posádku tanku tvoří velitel, střelec a řidič.
T-90 | |
---|---|
![]() Ruský T-90A na přehlídce v roce 2013 | |
Typ vozidla | Hlavní bojový tank |
Země původu | Rusko![]() |
Historie | |
Výrobce | Uralvagonzavod |
Období výroby | 1992-dosud |
Vyrobeno kusů | 750–1 000 [1] 1 000 ks T-90S vyrobeno v licenci v Indii 100 ks T-90S dodáno do Egypta 200+ ks dodáno do dalších zemí |
Ve službě |
|
Základní charakteristika | |
Posádka | 3 |
Délka | 9,53 m |
Šířka | 3,46 m |
Výška | 2,226 m |
Hmotnost | 46,5 tuny |
Pancéřování a výzbroj | |
Pancéřování | 830 mm RHA proti podkaliberním střelám v přední části věže a 1340 mm RHA proti kumulativním střelám |
Hlavní zbraň | 125 mm kanón 2A46M s hladkým vývrtem, T-72B možnost odpálit protitankovou střelu AT-11 |
Sekundární zbraně | 1× spřažený 7,62 mm kulomet, 1× 12,7 mm protiletadlový kulomet |
Pohon a pohyb | |
Motor | dvanáctiválcový vidlicový kapalinou chlazený vznětový motor |
Síla motoru | 618 kW (840 koní) |
Odpružení | torzní tyče |
Max. rychlost | 70 km/h |
Poměr výkon/hmotnost | 22 hp/tunu |
Dojezd | 375 km, 550 km s přídavnými nádržemi |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Kromě Ruska (743 ks) je dalším uživatelem i Indie (exportní cena T-90 do Indie je 2,1–2,5 milionu USD v r. 2005/3,5 milionu USD v r. 2007), která vlastní 820 ks (a dalších 900 plánuje vyrobit v licenci do r. 2020) a Alžírsko se 180 ks. V roce 2008 byla ze Saúdské Arábie ohlášena možná objednávka na 150 ks,[3] Turkmenistán 10 ks a Libye 180 ks – tato zakázka vzhledem k nedávno ukončené občanské válce a embargu OSN nebyla splněna.