český šlechtic From Wikipedia, the free encyclopedia
Rudolf Jan hrabě Bruntálský z Vrbna (Rudolf Jan Nepomuk Václav Vojtěch Josef Liborius hrabě Bruntálský z Vrbna / Rudolf Johann Nepomuk Graf von Wrbna und Freudenthal) (23. července 1761 Vídeň – 30. ledna 1823 Vídeň) byl český šlechtic ze starobylého rodu Bruntálských z Vrbna. Proslul především jako zakladatel železáren v Komárově, angažoval se i v obrozeneckých aktivitách v Čechách, kromě toho zastával posty u císařského dvora ve Vídni a získal Řád zlatého rouna.
Rudolf Jan Bruntálský z Vrbna | |
---|---|
![]() Rudolf Jan Bruntálský z Vrbna, kresba z roku 1806 | |
Nejvyšší komorník císařského dvora | |
Ve funkci: 1806 – 30. ledna 1823 | |
Panovník | František I. |
Předchůdce | František de Paula Colloredo-Waldsee |
Nástupce | Jan Rudolf Czernin z Chudenic |
Dvorský komisařem pro obranu města | |
Ve funkci: 1805 – 1805 | |
Panovník | František II./I. |
Tajný rada | |
Císařský komorník | |
Narození | 23. července 1761 Vídeň ![]() |
Úmrtí | 30. ledna 1823 (ve věku 61 let) Vídeň ![]() |
Choť | (1785) Marie Terezie z Kounic-Rietbergu (1763–1803) |
Rodiče | Evžen Václav Bruntálský z Vrbna (1728–1789) a Marie Terezie Kolonicsová (1733–1802) |
Děti | Evžen Dominik (1786–1848) Terezie, provd. Kinská (1789–1874) Ladislav (1795–1849) Františka, provd. Liechtensteinová (1799–1863) Rudolf (1802–1874) |
Příbuzní | vnučka: Marie Terezie, provd. Mitrovská (1812–1890) vnuk: Rudolf Evžen Bruntálský z Vrbna (1813–1883) vnučka Karolína, provd. Lobkowiczová (1815–1843) vnučka: Terezie, provd. Kinská (1828–1905) vnuk: Rudolf Bruntálský z Vrbna (1831–1893) tchán: Dominik Ondřej II. z Kounic-Rietbergu (1739–1812) zeť: Karel František z Liechtensteinu (1790–1865) zeť: František Kinský z Vchynic a Tetova (1784–1823) |
Profese | politik |
Ocenění | 1808 rakouský Řád zlatého rouna (č. 861) Královský uherský řád sv. Štěpána Řád železné koruny |
Commons | Rudolf von Wrbna und Freudenthal (1761–1823) |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Narodil se ve Vídni jako nejstarší syn nejvyššího dvorního maršálka Eugena Václava Bruntálského z Vrbna (1728–1789) a jeho manželky Marie Terezie, rozené hraběnky Kolonicsové (1733–1802). Studoval práva a filozofii, ale od mládí se zajímal o mineralogii, takže navíc absolvoval studium na báňské akademii v Banské Štiavnici. Krátce sloužil v armádě, kde dosáhl hodnosti poručíka, ale v roce 1789 převzal po otcově smrti rodové dědictví v Hořovicích.
Již existující výrobu železa v Komárově na Hořovicku přivedl k obrovskému rozkvětu, takže za jeho života se komárovské železárny staly předním evropským producentem litiny s uměleckoprůmyslovým využitím.[1] Hospodářský rozmach a současně nedostatek vodních zdrojů na Hořovicku vedl Rudolfa k dalšímu rozšíření majetku a v roce 1806 koupil od Vratislavů z Mitrovic sousední panství Jince. Na zdejším zámku dočasně umístil svou mineralogickou sbírku, jinak byl ale provoz velkostatku podřízen potřebám železáren a také v Jincích vznikla vysoká pec.[2]
Roku 1801 založil v Hořovicích první řepný cukrovar v českých zemích. Ten sice brzy zkrachoval, v následujících letech začaly však vznikat další řepné cukrovary, mimo jiné i díky tzv. kontinentální blokádě za napoleonských válek.
Kromě toho od mládí zastával funkce v hospodářské správě habsburské monarchie, byl jmenován c. k. komořím, tajným radou a patřil k důvěrníkům císaře Františka I. I když se vyhýbal vyšším úřadům, v roce 1805 při obsazení Vídně napoleonskou armádou byl jmenován dvorským komisařem pro obranu města. V této funkci se osvědčil, takže nakonec se stal císařským nejvyšším komořím (1806–1823) a v roce 1808 získal Řád zlatého rouna. Byl též nositelem uherského Řádu sv. Štěpána a Řádu železné koruny. Jako císařský nejvyšší komorník byl účastníkem Vídeňského kongresu a v roce 1822 doprovázel císaře Františka I. na kongres do Verony. Při zimní cestě přes Alpy onemocněl a zemřel krátce poté ve Vídni.
I v dalších oblastech patřil k významným osobnostem v Čechách a podílel se na aktivitách spojených s národním obrozením. V letech 1804–1823 byl čestným prezidentem Královské české společnosti nauk, dále byl spoluzakládajícím členem Jednoty pro povznesení hudby v Čechách a stál také u zrodu Národního muzea.
Rudolf Jan Bruntálský z Vrbna zemřel 24. března 1848 ve Vídni. Pohřben byl v rodové empírové kaplové hrobce,[3] jejíž stavbu roku 1811 na hořovickém městském hřbitově sám inicioval.
Oženil se 28. července 1785 ve vídeňském klášterním kostele svatého Augustina s hraběnkou Marií Terezií Kounicovou (1763–1803), vnučkou významného státníka knížete Václava Antonína Kounice, tímto sňatkem se také spříznil s kancléřem Metternichem.[4] Měli spolu devět dětí, z nichž tři zemřely v dětství. Nejstarší syn Eugen Dominik (1786–1848) pokračoval v železářském podnikání na Hořovicku i v kariéře u dvora, třetí syn Ladislav (1795–1849) dosáhl v armádě hodnosti c. k. polního podmaršála, ale po neúspěchu během revoluce 1848–1849 v Itálii spáchal sebevraždu. Další syn Rudolf (1802–1874) zdědil na Moravě panství Holešov a u císařského dvora byl nejvyšším lovčím. Dcery Terezie (1789–1874) a Františka (1799–1863) se provdaly do předních šlechtických rodin (Kinský, Liechtenstein).
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.