![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Litorale_1.png/640px-Litorale_1.png&w=640&q=50)
Rapallská smlouva (1920)
smlouva mezi Itálií a Královstvím Srbů, Chorvatů a Slovinců / From Wikipedia, the free encyclopedia
Rapallská smlouva byla podepsána 12. listopadu 1920 a řešila hraniční spory mezi Italským královstvím a Královstvím Srbů, Chorvatů a Slovinců.[1]
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/9d/Litorale_1.png/640px-Litorale_1.png)
Zplnomocněnými zástupci Království SHS byli Milenko Vesnić, Ante Trumbić a Kosta Stojanović, Itálie pak Giovanni Giolitti, Carlo Sforza a Ivanoe Bonomi.[2] Smlouva byla vyhotovena ve dvou vyhotoveních: v italštině a srbochorvatštině, v případě rozdílu byl rozhodný text v italštině.[3]
Spory mezi Itálií a Královstvím SHS nastaly s koncem první světové války, když Itálie obsadila, s odkazem na Londýnský pakt z roku 1915, území někdejší rakousko-uherské monarchie. Tato území byla etnicky smíšená, Slovinci a Chorvati však tvořili více než polovinu populace. Podle smlouvy bylo k Itálii připojeno:
- celé Rakouské přímoří s výjimkou obce Kastav a ostrova Krk,
- západní část Kraňského vévodství včetně měst Idria, Vipava, Šturje, Postojná, Pivka a Ilirska Bistrica,
- bývalé dalmatské hlavní město Zadar a malé ostrovy Lastovo a Palagruža.
Podle smlouvy se město Rijeka mělo stát samostatným svobodným státem, čímž by skončila vojenská okupace. Tato část smlouvy byla revidována v roce 1924 Římskou smlouvou, která Rijeku přiřkla Itálii a Království SHS přístav Sušak.