![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/FloreAndWicherts2015_meta_analysis_sex_stereotype_threat.png/640px-FloreAndWicherts2015_meta_analysis_sex_stereotype_threat.png&w=640&q=50)
Publikační zkreslení
typ zkreslení, kdy autoři častěji předkládají nebo redaktoři častěji přijímají pozitivní výsledky než výsledky negativní nebo neprůkazné / From Wikipedia, the free encyclopedia
Publikační zkreslení (anglicky publication bias) je typ zkreslení, které se vyskytuje v publikovaném akademickém výzkumu. Dochází k němu tehdy, když výsledek experimentu nebo výzkumné studie ovlivňuje rozhodnutí, zda ji publikovat nebo jinak šířit. Zveřejnění pouze těch výsledků, které vykazují významný nález, narušuje rovnováhu výsledků a vkládá předpojatost ve prospěch pozitivních výsledků.[2] Studium publikačního zkreslení je důležitým tématem metavědy.
![Thumb image](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a2/FloreAndWicherts2015_meta_analysis_sex_stereotype_threat.png/640px-FloreAndWicherts2015_meta_analysis_sex_stereotype_threat.png)
Studie s významným výsledkem mohou mít stejnou úroveň jako studie s nulovým výsledkem, pokud jde o kvalitu provedení a design,[3] nicméně statisticky významné výsledky jsou třikrát častěji publikovány než práce s nulovým výsledkem,[4] což má za následek, že výzkumní pracovníci jsou nepřiměřeně motivováni manipulovat se svými postupy, aby zajistili, že bude uveden statisticky významný výsledek.[5]
K publikačnímu zkreslení přispívá více faktorů,[6] například jakmile je vědecké zjištění dobře zavedené, může se stát, bývá trendem zveřejňovat spolehlivé práce, které nepodporují nulovou hypotézu.[7] Bylo zjištěno, že nejčastějším důvodem nepublikování je prostě to, že výzkumníci odmítnou předložit výsledky, což vede ke zkreslení bez odezvy. Mezi faktory, které jsou uváděny jako základ tohoto efektu, patří předpoklad řešitelů, že museli udělat chybu, nepodpoření známého zjištění, ztráta zájmu o téma nebo očekávání, že ostatní nebudou mít zájem o nulové výsledky.[3] Povaha těchto otázek a problémů, které byly vyvolány, byla označena jako 5 nemocí, které ohrožují vědu, mezi něž patří:
„significosis, nepřiměřené zaměření na statisticky významné výsledky;
neophilia, nadměrné oceňování novinek;
theorrhea, mánie pro nové teorie;
arigorium, nedostatek rigoróznosti v teoretické a empirické práci; a konečně
disjunctivitis, sklon k produkci velkého množství nadbytečných, triviálních a nesouvislých prací“.[8]
Pokusy o identifikaci nepublikovaných studií se často ukazují jako obtížné nebo neuspokojivé.[6] Ve snaze bojovat s tímto problémem některé časopisy vyžadují, aby studie předkládané k publikaci byly předem registrovány (registrace studie před sběrem dat a analýzou) u organizací, jako je Center for Open Science.
Mezi další navrhované strategie k odhalení a kontrole publikační chyby[6] patří analýza p-křivky[9] a znevýhodňování malých a nerandomizovaných studií kvůli jejich prokazatelně vysoké náchylnosti k chybám a zkreslení.[3]