geomorfologický okrsek v Česku From Wikipedia, the free encyclopedia
Pohledeckoskalská vrchovina je krajinná oblast (horopisná jednotka) a geomorfologický okrsek o rozloze 247,92 km2 v jihovýchodní části Žďárských vrchů, součást Hornosvratecké vrchoviny v regionálním členění georeliéfu (tvaru zemského povrchu) Česka.[1] Leží z hlediska administrativně správního většinou rozlohy v okrese Žďár nad Sázavou náležejícím do Kraje Vysočina, severní okrajovou částí v okrese Svitavy náležejícím do Pardubického kraje.[2]
Pohledeckoskalská vrchovina | |
---|---|
![]() Krajina z vrcholu Metodka (788 m n. m.) v centrální části členité Pohledeckoskalské vrchoviny, georeliéfem tvořící v rozsahu 395 až 822 m n. m. geomorfologický okrsek | |
Nejvyšší bod | 823 m n. m. (Pasecká skála) |
Rozloha | 247,92 km² |
Poznámka | součást geomorfologického celku Hornosvratecká vrchovina |
Nadřazená jednotka | Žďárské vrchy |
Sousední jednotky | Bobrovská pahorkatina Borovský les Devítiskalská vrchovina Jedlovská plošina Milovská kotlina Novoměstská pahorkatina Pernštejnská vrchovina Sulkovecká vrchovina |
Podřazené jednotky | v systémově provedeném členění georeliéfu Česka se dále nedělí |
Světadíl | Evropa |
Stát | ![]() |
Horniny | amfibolit, migmatit, ortorula, pararula, rula, skarn, svor, vápenec |
Povodí | Svratka |
Souřadnice | 49°35′53″ s. š., 16°7′18″ v. d. |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Krajinná oblast má nepravidelný tvar, nejdelší vzdálenost ve směru SZ – JV na linii Blatiny – Bystřice nad Pernštejnem činí přibližně 19 km, v nejširším místě na severozápadním okraji cca 20 km na linii Oldřiš – Sněžné – Jiříkovice a jen asi 8,7 km na jihovýchodě mezi sídelními lokalitami Hrdá Ves a Rodkov.
Typem georeliéfu členitá vrchovina v nadmořských výškách přibližně 395–823 m, tvořená zejména horninami poličského a svrateckého krystalinika, centrální část ortorula a migmatit až ortorula (paleozoikum až proterozoikum), na severovýchodě pararula (Oldřiš), svor (Telecí), biotitická rula drobně zrnitá s ostrůvky amfibolitu a skarnu (Sněžné), na severozápadě také amfibolit v moldanubiku (Pohledec až Rokytno) a na jihovýchodě pararula v moldanubiku (Domanín), biotitická a dvojslidná rula až svorová rula svrateckého krystalinika (Bystřice nad Pernštejnem).[3]
Nejníže je situovaná hladina řeky Svratky přibližně v nadmořské výšce 395 m pod vodní nádrží Vír I na rozhraní katastrů Karasín a Vír. Nejvyšších nadmořských výšek nad 800 m dosahuje vrchovina na hřbetech s výškovými body Bohdalec (791 m a s neoficiálním zaměřením v roce 2016 na vrcholu skalního útvaru 801 m) na rozhraní katastrů Líšná a Věcov, Buchtův kopec (813 m) na rozhraní katastrů Daňkovice a Krásné nad Svratkou, Pohledecká skála (813 m) v katastru Pohledec a také s vrchy Pasecká skála (823 m) a Kopeček (822 m) nad silnicí II/354 vedené vrcholem sedla (786 m) v katastru Studnice u Rokytna.[4]
Nejvyšší vrchol v krajinné oblasti vymezené územím geomorfologického okrsku se zeměpisným jménem Pasecká skála a nadmořskou výškou 823 m leží na katastrálním území Nového Města na Moravě v okrese Žďár nad Sázavou náležejícím do Kraje Vysočina.[4]
V geografii Česka krajinná oblast s výškovou členitostí vrchoviny, situována v nadmořských výškách v rozsahu 395 až 823 m, na více místech skalní útvary ve vrcholové části úzkých hřbetů a vodní toky v hlubokých rozevřených údolích, výrazné zejména s řekou Svratkou od Milovské kotliny v celém průběhu jejího toku Pohledeckoskalskou vrchovinou až pod vodní nádrž Vír, od Borovnice s průtokem částečně v Sulkovecké vrchovině. Větší plochou geomorfologické jednotky na katastrálním území obcí okresu Žďár nad Sázavou v Kraji Vysočina, v katastrech Borová, Březiny, Lačnov u Korouhve, Oldřiš, Pustá Rybná, Sádek a Telecí v okrese Svitavy náležejícím do Pardubického kraje.
Mezi významné výškové body krajinné oblasti náleží Buchtův kopec (813 m n. m.), v jehož vrcholové části stojí radiolokační věž, vrchol v nadmořské výšce 840 m n. m. je nejvyšším pevným bodem Pohledeckoskalské vrchoviny a současně Žďárských vrchů, Hornosvratecké vrchoviny a Českomoravské vrchoviny.[5]
Krajinnou oblast lze přibližně vymezit obcemi (místy) po jejím obvodu (bez územních výstupků) od nejsevernějšího bodu:
Borová (přibližně od železniční stanice a dále podél koryta Černého potoka) – Oldřiš (levostranný přítok s názvem Potůček) – Kamenec u Poličky (soutok Černého potoka s Bílým potokem, též potok Polička) – Sádek - Borovnice (vrch Horka 578 m) – Jimramov – podél koryta řeky Svratky k jejímu pravostrannému přítoku Bystřice v katastru Hrdá Ves – Dvořiště – Bystřice nad Pernštejnem (soutok Bystřice a Věchnovského potoka – lokalita Ochoz 589 m) – Rodkov (lokalita Šířava – Na vrších 541 m) – Rozsochy – Kundratice u Rozsoch – Divišov – Zubří – Pohledec – Maršovice – Jiříkovice – Lhotka u Žďáru nad Sázavou (potok Staviště – lokality Horačky) – Vlachovice – Fryšava pod Žákovou horou – Kadov (Kadovský les, potok Rybníček) – Krátká (severní okraj katastru) – Blatiny (místní komunikace v poloze 678 m n. m.) – Sněžné (Blatinský potok – lokalita Planec) – Milovy (Blatinský potok) – České Milovy (jižní okraj přírodní památky Čtyři palice) – Březiny u Poličky (lokalita Lísek) – Pustá Rybná (kostel sv. Bartoloměje – Betlémský kopec 741 m) a opět Borová, železniční stanice.[2]
Zeměpisné jméno (oronymum) je odvozeno od zalesněného skalnatého hřbetu tvořeného dvojslídným migmatitem svrateckého krystalinika,[3] orientovaného SZ – JV, s vrcholem Pohledecká skála (813 m n. m.) na severovýchodě katastrálního území Pohledec (část Nového Města na Moravě), hřbet s lesním masivem výrazný v pohledu ze sídelní lokality Odranec (v části obce Věcov) v centrální části vrchoviny.
Geomorfologie řadí Pohledeckoskalskou vrchovinu mezi geomorfologické okrsky v rámci regionálního členění georeliéfu provedeného systémově pro celé území Česka. Řádově nejnižší geomorfologická jednotka se dále nedělí, charakterizuje ji obecně typ georeliéfu se stejným původem povrchových tvarů a s podobnou výškovou polohou. V seznamu geomorfologických jednotek České republiky je označena pětimístným indexem IIC-4A-2.[1]
Tvoří skladebnou část geomorfologického podcelku s názvem Žďárské vrchy (index IIC-4A) spolu s dalšími třemi geomorfologickými okrsky: Borovský les (index IIC-4A-1), Devítiskalská vrchovina (index IIC-4A-3) a Milovská kotlina (index IIC-4A-4). V rámci Žďárských vrchů rozlohou největší okrsek, sousedí na severu s okrskem Borovský les převážně v Pardubickém kraji (Březiny – Borová), na severozápadě s horopisně nejvyšším okrskem Devítiskalská vrchovina (Lhotka u Žďáru nad Sázavou – Blatiny) a také s Milovskou kotlinou (Blatiny – České Milovy).
Z hlediska historie geomorfologického vývoje georeliéfu (tvaru zemského povrchu) náleží Pohledeckoskalská vrchovina do geomorfologického celku Hornosvratecká vrchovina (index IIC-4). Na východě až jihovýchodě tvoří rozhraní s jejím geomorfologickým podcelkem Nedvědická vrchovina (index IIC-4B) s okrsky Jedlovská plošina (index IIC-4B-1) v úseku Oldřiš – Sádek, Sulkovecká vrchovina (index IIC-4B-7) v úseku Sádek – Hrdá Ves a Pernštejnská vrchovina (index IIC-4B-6) v úseku Hrdá Ves – Rodkov.
V rámci Hornosvratecké vrchoviny je také částečně okrajovým okrskem, tvoří rozhraní s geomorfologickým celkem Křižanovská vrchovina (index IIC-5) a jejím podcelkem Bítešská vrchovina (index IIC-5A), s okrsky Bobrovská pahorkatina (index IIC-5A-7) v úseku Rodkov – Divišov a Novoměstská pahorkatina (index IIC-5A-6) v úseku Divišov – Lhotka u Žďáru nad Sázavou.[2]
Horniny modelují terén do úzkých hřbetů oddělených hlubokými údolími tzv. žďárského typu georeliéfu, ve vrcholové části typický skalními útvary, např. vrch Bohdalec a také významné geologické lokality a přírodní památky Pasecká skála, Pohledecká skála, Prosička a Štarkov.
Na hřbetech kryogenní tvary – skalní útvary, balvanové sutě, kryoplanační terasy a mrazové sruby, v pásu krajiny mezi Bystřicí nad Pernštejnem a Vojtěchovem tzv. pediment neboli úpatní zarovnaný povrch vzniklý rovnoběžným ústupem svahu v lokalitě, kde svah i skalní úpatí je tvořeno horninami stejně odolnými vůči jejich odnosu.[1] V okolí sídelní lokality Studnice (část Nového Města na Moravě), nejvýše položené vesnice v oblasti Žďárských vrchů, výskyt krystalického vápence (dříve též znám jako bílý mramor ze Studnice, vápenec z velké části odtěžen, pálen v místních vápenkách od 17. století do 30. let 20. století), v něm objeveny již v roce 1878 drobné krasové jevy (nepřístupné).[6]
Částečně zalesněná oblast převážně porosty smrku s příměsí buku, zbytky bučin a suťových listnatých dřevin v okolí vodní nádrže Vír, krajinný ráz charakterizuje mozaika lesů, zemědělsky obdělávaných polí, pastvin a luk, roztroušené skupiny náletových dřevin (například bříza, jeřáb, javor, líska a další, podél vodních toků zejména olše).[1]
Geologické podloží tvoří především horniny poličského a svrateckého krystalinika, migmatit a ortorula (dvojslídný migmatit až ortorula), také dvojslídný svor a biotitická rula drobně zrnitá, též pararula a v malých ostrůvcích amfibolit a vápenec, v místech vodních toků a nádrží hlína, písek, štěrk nivního sedimentu kvartéru.[3]
Významné geologické lokality dokumentují geologickou historii krajinné oblasti, některé tvoří součást zvláště chráněného území přírodních památek:
Krajinná oblast náleží do povodí Svratky, evropské řeky Dunaj a úmoří Černého moře, významné vodní toky Fryšávka a Medlovka (zdrojnice v Devítiskalské vrchovině), Černý a Hlučál (prameniště Borovský les), lesní a luční lokality s prameništi mnoha potoků: Bezděčka, Bílý, Blatinský, Bobrůvka (Loučka), Bohuňovský, Bystřice, Domanínský, Chobotský, Kamenka, Karasínský, Krásenský, Končinský, Kroupnica, Myšánka, Nedvědička, Písečenský, Ptačí, Rybníček, Skalský, Sněženský, Spělkovský, Štarkovský, Telecký, Věcovský, Vojtěchovský, Záleský, Ždánický a další bezejmenné vodoteče.[4]
Významné body[1] a vrcholy s nadmořskou výškou 700 a více metrů:[4]
Větší plochou na severozápadě je součástí Chráněné krajinné oblasti Žďárské vrchy, jihovýchod krajinné oblasti překrývá přírodní park Svratecká hornatina, na více lokalitách je zvláště chráněným územím maloplošného charakteru, např. přírodní památky Pasecká skála, Pernovka, Prosička, Štarkov, Vávrova skála, Vlčí kámen.[4]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.