zánětlivé onemocnění pobřišnice From Wikipedia, the free encyclopedia
Peritonitida je zánět pobřišnice (serózní membrány, která obaluje část dutiny břišní a některé břišní orgány). Může být lokalizovaná nebo generalizovaná, obecně má akutní průběh a může být způsobena buď infekcí (často z ruptury dutého orgánu, například při poranění břicha), anebo neinfekčním procesem.
Peritonitida | |
---|---|
Klasifikace | |
MKN-10 | K65. |
Klinický obraz | |
Průběh | akutní |
Příčiny nebo rizikové faktory | infekce, neinfekční zánětlivý proces |
Postižený systém | trávicí soustava |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Existují tři typy peritonitidy:
Hlavními projevy peritonitidy je akutní bolest břicha, palpační citlivost a ztuhlost břišních svalů. Tyto projevy zesilují při pohybu pobřišnice, například při kašli, ohnutí nohou nebo testu na Blumbergův příznak (bolest při uvolnění tlaku; stlačení břicha rukou vyvolá menší bolest než rychlé uvolnění tohoto tlaku, které způsobí zesílení bolesti při návratu pobřišnice na původní místo). Přítomnost těchto příznaků u pacienta se někdy označuje jako peritonismus[1]. Lokalizace těchto projevů závistí na tom, zda je peritonitida lokalizovaná (např. apendicitida nebo diverkulitida před perforací) nebo generalizovaná na celé břicho. V každém případě bolest typicky začíná generalizovaně (vzhledem postižení špatně lokalizující inervace orgánové vrstvy pobřišnice) a může se později lokalizovat (když je postižena somaticky inervovaná parietální (vnitřní) vrstva pobřišnice). Peritonitida je příkladem náhlé příhody břišní.
Diagnostiku peritonitidy lze provést lékařskou procedurou kolokviálně označovanou jako "kašlací test".
Diagnostika peritonitidy je založena primárně na klinické bázi, tedy na výše popsaných klinických projevech. Podporují-li silné podezření na peritonitidu, provede se (bez zdržování se s dalšími vyšetřeními) ihned chirurgický zákrok. Může být přítomna leukocytóza, hypokalémie, hypernatrémie a acidóza, ale nejde o specifická zjištění. RTG břicha může odhalit dilatované, edématózní zažívací ústrojí, vždy je ale především užitečné pátrat po pneumoperitoneu (volném vzduchu v peritoneální dutině), které může být viditelné i na RTG hrudníku.
Definitivní diagnózu peritonitidy lze získat paracentézou (břišní punkcí). Za průkaz diagnózy lze považovat více než 250 polymorfonukleárních buněk na mm3. Navíc Gramovo barvení a kultivace se zjištěním citlivosti může určit mikroorganismus, jenž je původcem onemocnění.
Léčba závisí na závažnosti stavu pacienta, může se skládat z těchto součástí:
Při správné léčbě mají typické případy chirurgicky léčitelné peritonitidy (např. perforovaný peptický vřed, apendicitida nebo divertikulitida) mortalitu cca <10% u jinak zdravých pacientů. U starších osob, pacientů s významnou základní chorobou nebo při pozdní léčbě (po 48 hodinách) stoupá až ke 40 %. Neléčená peritonitida je prakticky vždy smrtelná.
Pobřišnice je za normálních podmínek našedlá a lesklá. Během 2-4 hodin po rozvoji peritonitidy se pobřišnice stává matná, zpočátku s mírně serózním a lehce kalným výpotkem. Později se exudát stává krémovitý a zjevně hnisovitý. U dehydrovaných pacientů se může velmi zahustit. Množství nahromaděného exudátu může být velmi různé. Exudát se může rozprostírat po celé pobřišnici nebo být omezen předstěrou a břišními orgány. Zánět se vyznačuje infiltrací neutrofilů s fibrino-hnisavou exudací.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.