česká odbojářka From Wikipedia, the free encyclopedia
Marie Moravcová (rozená Krčilová, známá též jako teta Moravcová); (25. srpna 1898 Žižkov[1][p 1] – 18. června 1942, Praha) byla česká odbojářka, která spolu s ostatními členy rodiny Moravcových významně pomáhala parašutistům při atentátu na Reinharda Heydricha. Při zatýkání gestapem spáchala sebevraždu.
Marie Moravcová | |
---|---|
![]() | |
Narození | 25. srpna 1898 Žižkov |
Úmrtí | 17. června 1942 (ve věku 43 let) Praha |
Povolání | odbojářka a charitativní pracovnice |
Zaměstnavatel | Československý červený kříž (do 1938) |
Choť | Alois Moravec |
Děti | Miroslav Moravec, Vlastimil Moravec (přezdívaný Áťa) |
Příbuzní | Karolína Králová (sourozenec) |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Marie Krčilová se narodila 25. srpna 1898 na Žižkově u Prahy jako dcera Eduarda Krčila, žižkovského obchodníka a jeho manželky Marie, rozené Kulhánkové. Dne 27. ledna 1918 se provdala za Aloise Moravce.[4] Marie měla mladší sestru Karolínu Sabinu Královou (rozenou Krčilovou), která též pomáhala Anthropoidu a byla s manželem popravena (* 2. dubna 1900 Žižkov, číslo popisné 50 – 24. října 1942 koncentrační tábor Mauthausen),[5] Karolina se dne 11. dubna 1920 na Žižkově vdala za vrchního inspektora československých drah Ing. Františka Krále (* 2. března 1884 Bořkov číslo popisné 53 u Semil – 24. října 1942 koncentrační tábor Mauthausen).
Byla členka Dobrovolných sester nacisty rozpuštěného[2] Československého červeného kříže. Roku 1938 pomáhala vystěhovanému obyvatelstvu z československého pohraničí. Po obsazení zbytku české části Československa nacisty se zapojila (spolu s Annou Šrámkovou, bývalou předsedkyní rozpuštného Červeného kříže[2]) do odboje.
Poté, co se do Prahy dostali parašutisté z Anglie, společně s Janem Zelenkou-Hajským vytvořili zázemí skládající se z mnoha bytů, kde se mohli výsadkáři schovávat.
Samotný byt Marie a Aloise Moravcových (na adrese Biskupcova 1745/7, Praha 3) byl během protiněmeckého odboje kontaktním místem parašutistů Jozefa Gabčíka a Jana Kubiše.[6] Během února 1942 se tu objevil několikrát i Josef Valčík a zprostředkoval tak kontakt mezi para-výsadky SILVER A a ANTHROPOID.[6] Od začátku dubna 1942 zde Josef Valčík také asi deset dní bydlel, ubytoval zde i svého psa – německého ovčáka Moulu a svého kanárka.[6] V bytě u Moravců se přechodně ukrýval také příslušník para-výsadku ZINC Arnošt Mikš, Karel Čurda (příslušník výsadku Out Distance) a Adolf Opálka (rovněž příslušník výsadku Out Distance).
Při heydrichiádě byla Marie Moravcová udána Karlem Čurdou. V noci na 17. června 1942 (po čtvrté hodině ranní) obklíčilo gestapo (pod vedením kriminálního inspektora Oskara Fleischera) celý blok domů a vtrhlo do bytu k Moravcovým. Alois Moravec byl okamžitě zatčen. Zatčená Marie Moravcová uprosila jednoho z gestapáků, aby ji pustil na toaletu. Tady rozlomila ampulku s cyankáli a její obsah pozřela.[7][8] Ampulku s jedem získala Moravcová před několika dny v Pardubicích v Pernerově ulici v bytě u manželů Hany a Václava Krupkových. Tehdy se Moravcová svěřila s obavami z prozrazení a proto požádala Alfréda Bartoše o ampulku jedu. Bartoš přiměl Hanu Krupkovou, aby Moravcové vydala svoji ampulku. Marie Moravcová pak jed ukryla do bříška pavoučka, kterého nosila jako brož.[9] Marie Moravcová byla pohřbena na hřbitově v Ďáblicích v hromadném hrobě společně s dalšími hrdiny protiněmeckého odboje.
Alois Moravec se narodil 23. ledna 1887 [p 2] v Ratboři[10] na Kolínsku v rodině Aloise Moravce (dále jen Alois Moravec starší), hospodského v Ratboři a jeho manželky Marie, rozené Červenkové.[10] Od roku 1888 byla rodina Moravcových policejně hlášena na Žižkově[11]. (V roce 1899 přišla na svět sestra Aloise Moravce jménem Božena.[12]) Od roku 1904 pak byla rodina Moravcových policejně hlášena na Královských Vinohradech.[11] Alois Moravec starší byl zaměstnán u státních drah. Alois Moravec pracoval jako inspektor železničních drah.[2]
Alois Moravec byl celoživotní vlastenec a věřící křesťan. Ve 20. letech byl osloven reformním úsilím formující se Církve československé, do které přestoupil s celou svou rodinou. V roce 1942 byl zastupujícím členem rady starších pražské žižkovské náboženské obce, jeho manželka Marie patřila v téže farnosti k zakládajícím členkám sociálního odboru.[13]
V odboji se podílel na přímé kurýrní a zpravodajské činnosti.[2] Při zátahu gestapa na byt Moravcových v noci na 17. června 1942 (po čtvrté hodině ranní)[6] byl zatčen, vyslýchán a krutě mučen.[6] Spolu se svým synem Vlastimilem byl popraven v koncentračním táboře Mauthausen dne 24. října 1942.[2]
Její starší syn Miroslav Moravec se narodil 3. září 1918 v Praze.[14][15] Původním povoláním byl automechanik v leteckých dílnách v Čakovicích.[14] V roce 1939 odešel mimo republiku do československé zahraniční armády.[2] Dne 14. února 1940 byl odveden v Marseille (Francie) – osobní číslo Z; F-2139; RAF/787609.[14] Od 5. října 1943 pak byl zařazen jako pilot.[14] Létal v 310. československé stíhací peruti RAF. Zahynul jako stíhací letec (v hodnosti rotný[14]) v Anglii[2] ráno[6] dne 7. června 1944 při havárii svého Spitfiru (Spitfire LF Mk. IX., imatrikulace NN-M, číslo MJ906[14])[6] na letišti Appledram[6] (u Chichesteru) krátce po startu k operačnímu letu ke krytí invazního předmostí v Normandii.[6][15] Je pohřben v Chichesteru[16] ve Velké Británii (Chichester City Cemetery, Square 159, hrob č. 159-E-5).[14] Na jeho hrobě je napsáno:[16]
MIROSLAV MORAVEC
RT.
FLIGHT SERGEANT
ROYAL AIR FORCE
3.9.1918 7.6.1944text na náhrobku v Chichester City Cemetery[16]
Její mladší syn Vlastimil Moravec se narodil 17. března 1921.[2] Absolvoval obchodní gymnázium.[2] Vlastimil, zvaný též "Aťa", zařizoval pro parašutisty rychlé[17] kurýrní spojení (fungoval jako spojka parašutistů[2]), s Kubišem, Gabčíkem i dalšími parašutisty často chodil po Praze[17] a podílel se i na přípravě atentátu.[6] Dne 26. dubna 1942 dostal od Vlastimila Moravce parašutista Jozef Gabčík jízdní kolo, které bylo při atentátu použito.[6] V den zátahu na byt rodiny Moravcových (17. června 1942) nebyl Vlastimil v Praze.[6] Gestapo jej domů do Prahy přivolalo fingovaným telegramem, ve kterém stálo, že jeho matka těžce onemocněla.[17][6] Po zatčení byl Vlastimil na gestapu krutě mučen.[17] Vlastimil nevěděl o sebevraždě matky kyanidem a tak nelze vyloučit, že gestapo mu během výslechu ukázalo uříznutou hlavu jeho mrtvé matky s dovětkem, že toto se může stát i jeho otci.[17] Vlastimil Moravec vzdoroval neskutečnému mučení statečně několik hodin (Byl zatčen 17. června 1942 ráno, úkryt parašutistů – kostel v Resslově ulici[6] – prozradil téhož dne až před půlnocí.[17]) Po několikahodinovém boji o kostel a kryptu přivedli Vlastimila Moravce v poutech do Resslovy ulice, kde musel (spolu s Hanou Krupkovou) mrtvé parašutisty identifikovat.[17] Spolu se svým otcem Aloisem byl popraven v koncentračním táboře Mauthausen dne 24. října 1942.[2]
Na domě, kde bydlela za okupace rodina Moravcových, (na adrese čp. 1745 v Biskupcově ulici č. 7 v Praze 3 na Žižkově) je umístěna pamětní deska s následujícím textem:[3]
PAMÁTCE RODINĚ,
KTERÁ OBĚTOVALA SVÉ ŽIVOTY ZA VLAST.
MORAVCOVÁ MARIE * 5.VIII.1898 † 18.VI.1942 PŘI ZATÝKÁNÍ GESTAPEM
MORAVEC ALOIS * 23.I.1887 † 24.X.1942 V MAUTHAUSENU
MORAVEC VLASTIMIL * 17.III.1921 † 24.X.1942 V MAUTHAUSENU
MORAVEC MIROSLAV * 3.IX.1918 † 7.VI.1944 JAKO ČS LETEC V ANGLIItext na pamětní desce[3]
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.