![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/7c/Marco_Minghetti_%2528LVS%2529_%2528crop%2529.jpg/640px-Marco_Minghetti_%2528LVS%2529_%2528crop%2529.jpg&w=640&q=50)
Marco Minghetti
italský politik / From Wikipedia, the free encyclopedia
Marco Minghetti (8. listopadu 1818 Bologna – 10. prosince 1886 Řím) byl italský politik, dvakrát premiér Itálie (v letech 1863-1864 a 1873-1876).
Marco Minghetti | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | Marco Minghetti |
Narození | 18. listopadu 1818 Bologna |
Úmrtí | 10. prosince 1886 (ve věku 68 let) Řím |
Místo pohřbení | Grave of Minghetti |
Povolání | ekonom, politik, novinář, spisovatel a ministr |
Politická strana | Historická pravice |
Choť | Laura Acton (od 1864)[1] |
Rodiče | Rosa Sarti |
Funkce | člen Poslanecké sněmovny Království Sardinie (1860) minister of interior of the Kingdom of Sardinia (1860–1861) poslanec parlamentu Italského království (1861–1865) minister of Interior of the Kingdom of Italy (1861) minister of Finance of the Kingdom of Italy (1862–1864) … více na Wikidatech |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Během pobytu v Paříži v mládí se setkal s italskými vlastenci v exilu, po návratu do vlasti studoval na Boloňské univerzitě. Během jara národů v roce 1848 byl členem revoluční vlády Římské republiky, ale brzy odstoupil, aby se mohl připojit k piemontsko-sardinské armádě bojující s Rakušany, a vrátil se pak do Říma. Po porážce revoluce pokračoval ve studiu a cestování.
V roce 1859 ho Cavour jmenoval generálním tajemníkem piemontského ministerstva zahraničí. Po úspěchu francouzsko-italské kampaně proti Rakousku byl předsedou osvobozenecké rady Romagny, v níž zůstal až do začlenění Romagny do království piemontsko-sardinského. Pak se stal ministrem vnitra rozšířené monarchie a v roce 1863 premiérem spojeného italského království. Jeho role v přenesení hlavního města z Turína do Florencie vzbudila všeobecný odpor z důvodu skrytého záměru rezignovat na Řím jako hlavní město sjednocené Itálie. To si vynutilo jeho rezignaci 23. září 1864. V roce 1869 byl ministrem zemědělství a v letech 1873-1876 znovu premiérem. Za jeho vlády došlo k postupnému politickému sbližování s Rakousko-Uherskem a Německem, což nakonec vedlo k vytvoření trojspolku (1882). Mimo to zaváděl reformy směřující k vytvoření vyrovnaného rozpočtu, ale zároveň nařizoval svévolná opatření proti politické opozici, což v březnu 1876 vedlo ke konečné ztrátě premiérského postu. Několik let pak působil jako představitel opozice proti levicovým vládám Agostina Depretisa a jeho nástupců.