![cover image](https://wikiwandv2-19431.kxcdn.com/_next/image?url=https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/08/Mal_Anderson_%25281972%2529.jpg/640px-Mal_Anderson_%25281972%2529.jpg&w=640&q=50)
Malcolm Anderson
From Wikipedia, the free encyclopedia
Malcolm James „Mal“ Anderson (* 3. března 1935, Theodore) je bývalý australský tenista. Podle statistik Adriana Quista byl v roce 1957 singlovou světovou dvojkou. Toho roku dosáhl svého největšího úspěchu, když vyhrál dvouhru na US Open. Podařilo se mu to jako prvnímu nenasazenému hráči v historii.[1] Neúspěšně hrál finále v New Yorku i rok poté, prohrál s Ashley Cooperem. Na domácím australském mistrovství se dvakrát probil do finále - v pozoruhodném rozpětí čtrnácti let (1958, 1972). V prvém případě podlehl znovu Ashley Cooperovi, ve druhém Kenu Rosewallovi. Tehdy mu bylo již 36 let, ale jeho soupeř Rosewall byl ještě o rok starší, šlo o proslulé "finále starců" či "golden oldies".[1] Jeho maximem ve Wimbledonu bylo čtvrtfinále. Na French Open nejezdil, s jedinou výjimkou roku 1957, kdy vypadl ve 2. kole. Toho roku ale v Paříži vyhrál čtyřhru, s krajanem Ashley Cooperem. V roce 1973 vyhrál mužskou čtyřhru s Johnem Newcombem na Australian Open a v roce 1957 tamtéž čtyřhru smíšenou, s Fay Mullerovou. Ke konci roku 1958 přestoupil k profesionálům a v roce 1959 vyhrál britské profesionální mistrovství. S australskou reprezentací vyhrál v letech 1957 a 1973 Davisův pohár, jeho bilance v této soutěži byla 13 výher, 6 proher.[2] Roku 1972 obdržel Řád britského impéria. V roce 2000 byl uveden do Mezinárodní tenisové síně slávy.[3]
Malcolm Anderson | |
---|---|
![]() | |
Narození | 3. března 1935 (89 let) Theodore |
Povolání | tenista |
Ocenění | člen Řádu britského impéria Mezinárodní tenisová síň slávy Australská sportovní medaile Australian Tennis Hall of Fame |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |