anglický básník a představitel romantismu From Wikipedia, the free encyclopedia
George Gordon Noel Byron, lord Byron (22. ledna 1788 Londýn – 19. dubna 1824 Mesolongi, Řecko) byl anglický básník, filhelén a přední představitel romantismu v literatuře. Mezi jeho nejznámější díla patří moderní eposy Childe Haroldova pouť a Don Juan, který zůstal nedokončený. Je také tvůrcem lyricko-epické byronské povídky, tj. poemy. Je považován za jednoho z největších evropských básníků.
George Gordon Byron | |
---|---|
![]() | |
Rodné jméno | George Gordon Byron |
Narození | 22. ledna 1788 Westminster |
Úmrtí | 19. dubna 1824 (ve věku 36 let) Mesolongi |
Příčina úmrtí | sepse |
Místo pohřbení | Nottinghamshire |
Povolání | básník, textař, politik, dramatik, autor autobiografie, překladatel, voják, autor deníků, spisovatel a libretista |
Alma mater | Harrow School (od 1801) Univerzita v Cambridgi Trinity College Aberdeen Grammar School |
Žánr | poema, moderní epos, dramatická báseň |
Významná díla | Childe Haroldova pouť Džaur, Korzár, Manfréd Vězeň chillonský Kain Don Juan |
Ocenění | společník Královské společnosti |
Manžel(ka) | Anne Isabella Byron (1815–1816) Claire Clairmont |
Partner(ka) | Claire Clairmont Augusta Leighová Margarita Cogni |
Děti | Ada Lovelace[1][2] Elizabeth Medora Leighová Allegra Byron[3][2] |
Rodiče | John Byron[1][2] a Catherine Gordon Byron[1][2] |
Příbuzní | Augusta Leighová (sourozenec) Anne Blunt, patnáctá baronka Wentworth[2], Ralph King-Milbanke, druhý hrabě z Lovelace[2] a Byron King-Noel, vikomt Ockham[3][2] (vnoučata) |
Vlivy | Giovanni Battista Casti Luigi Pulci William Wordsworth |
Podpis | ![]() |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Lord Byron proslul nejen svým dílem, ale i svým způsobem života, který zahrnoval extravagantní výstřelky, mnoho milostných skandálů, dluhy, rozvod a obvinění z incestu a sodomie. Jeho bývalá milenka lady Caroline Lambová o Byronovi prohlásila, že je „šílený, zlovolný a je nebezpečné ho znát“. Byron působil jako vůdce jedné ze skupin italských karbonářů během bojů s Rakouskem. Později se účastnil bojů proti Turkům během řecké války o nezávislost, pročež je považován za řeckého národního hrdinu. Zde hojně přispíval svými financemi, aby podpořil hnutí odporu proti turecké nadvládě. Svou obětí dopomohl Řecku získat svobodu po staletém područenství v rámci Osmanské říše. Zemřel v Mesolongi na řecké půdě.
Byl skotského původu a původně se jmenoval George Gordon Byron. V roce 1798 zdědil titul anglického barona a stal se 6. baronem Byronem z Rochdale. Od roku 1822 se na základě poslední vůle své zemřelé tchyně lady Milbanke jmenoval George Gordon Noel, 6. baron Byron.
Jeho dcera Ada Lovelace byla matematička a spolupracovala s Charlesem Babbagem na sestrojení analytického stroje, což byl předchůdce dnešních počítačů.[4][5][6]
Jeho chůva jej jako malého chlapce vedla k náboženství. Rád četl historické a rytířské romány, odtud zřejmě pocházejí rytířské ideály pozdějšího básníka. Jako desetiletý zdědil po prastrýci titul barona z Rochdale a Newstadské opatství s pozemky a brzy na to se tam s matkou přestěhovali. Starost nad ním převzala sestra jeho původní chůvy. Nová chůva byla původkyní jeho předčasné pohlavní iniciace. Do domu vodila různé hosty z okolních krčem. Odtud pramení některé zvláštnosti v jeho chování. Tehdy získal silný odpor k pokryteckému náboženskému moralismu.
V roce 1801 nastoupil do prestižní soukromé školy v Harrow, kde zůstal do roku 1805. Přes vrozenou nemoc nohy a kulhavost, která jej trápila po celý život, se mezi spolužáky se prosadil nejen sečtělostí a duševními schopnostmi, ale i sportovními výkony. Naproti tomu, školní výsledky byly spíše průměrné. Také se zamiloval do dívky ze sousedního panství. Tato naprosto čistá a platonická láska zůstala nenaplněná a zklamání jej dlouho neopouštělo. Jeho dílo poznamenal střet snů a představ s tvrdou realitou.
Později studoval Byron na slavné univerzitě v Cambridgi, a to na Trinity College. Zde našel nové přátele. Na pokoji žil s dívkou převlečenou za chlapce (inspirace pro poemu Lara). Seznámil se se svou nevlastní sestrou Augustou Mary Leigh, k níž měl velice blízký vztah. Po studiích se vrátil do Newsteadského opatství. Zde se setkal se svou láskou z dětství, tehdy již vdanou a zklamanou.
Po dosažení plnoletosti, v roce 1809, se jako baron mohl účastnit zasedání ve Sněmovně lordů, kde několikrát vystoupil. Hájil práva dělníků, jejichž práce byla tehdy nahrazována stroji. Ti se proti těmto snahám bouřili a stroje ničili. Byli nazýváni luddité (podle muže jménem Ned Ludd, jenž byl prvním, kdo začal stroje ničit). Byron také bojoval proti trestu smrti.
V červenci 1809 se vydal na grand tour po Středomoří. Již při plavbě Lamanšským kanálem začal psát epos Childe Haroldova pouť. První jeho zastávkou bylo portugalské hlavní město Lisabon. Dále pokračoval do španělské Sevilly, na ostrov Maltu, do Janova. Byl v této době vegetarián.[7]
V rámci této cesty, spolu s poručíkem Ekenheadem, přeplaval úžinu Helléspont. Mimořádný sportovní výkon[lower-alpha 1] byl umocněný studenou vodou a silnými proudy. První pokus v polovině dubna se nezdařil, uspěli až 3. května 1810. Byronův romantický duch ovšem čin pojímal i jako literárně-historický experiment k ověření uskutečnitelnosti příběhu Ovidiovy báje Héro a Leandros. První dojmy vylíčil v básni Psáno po plavbě ze Sestu do Abydu,[lower-alpha 2] později jej několikrát zmínil ve svých dílech a v korespondenci s proboštem Eton College Francisem Hodgsonem lze nalézt větu: "Tímto úspěchem se chlubím víc než jakoukoli slávou, ať už politickou, básnickou nebo rétorickou."[10]
Vydáním prvních dvou zpěvů Childe Haroldovy pouti po návratu v roce 1812, se rázem stal slavným, ale stále jej provázely výstřelky a skandály. Pověstné byly divoké večírky, které pořádal na tajemstvím opředeném irském hradě Charleville u městečka Tullamore.[11] Postupně se zadlužoval a finanční problémy se pokusil vyřešit sňatkem s předpokládanou bohatou dědičkou Annabellou Millbankeovou, ale ta se s ním po roce a krátce narození dcery Ady v lednu 1816 rozešla. V březnu ještě stihl navázat známost s Claire Clairmontovou, která měla za následek narození dcery Allegry, ale v publicitě mnoha milostných eskapád, obviněních z incestu a sodomie, skandálním rozvodu a dalším nárůstu dluhů, musel v dubnu roku 1816 Spojené království opustit, aby se mu již nepodařilo vrátit živému.
Výjimečně studené a deštivé léto 1816 strávil u Ženevského jezera ve Švýcarsku, spolu s přítelem a osobním lékařem Johnem Polidorim. Zde se také spřátelil s mladým básníkem Percy Bysshe Shelleym a jeho budoucí ženou Mary Godwinovou. Výbuch sopky Tambora, který způsobil špatné počasí a izolaci literární společnosti ve vile Diodati, kde si vyprávěli "duchařské" historky, přispěl ke vzniku dodnes živého "upířího kultu". Ten započal po několika letech publikací Polidoriho Upíra a Frankensteina Mary Shelleyové, kteří byli, na Byronův impuls, počati právě zde.[12]
Později žil v Itálii, které vyjadřoval podporu v boji za nezávislost na Rakousku jak činy, tak i ve svých dílech.
Roku 1823 z Janova odjel do Albánie a Řecka, kde se zúčastnil osvobozeneckého boje Řeků proti nadvládě Osmanské říše. Sídlil ve městě Mesolongi, kde onemocněl, pravděpodobně malárií. Jeho vleklé horečky spojené s kašlem se lékaři snažili léčit pouštěním žilou, což básníka ještě více oslabilo. Fyzicky zchátralý, předčasně zestárlý básník nakonec zemřel ve věku 36 let na sepsi.
Řekové velmi truchlili nad jeho smrtí, řecký národní básník Dionysios Solomos napsal poému Ke smrti Lorda Byrona (Odi eis to thanato tou Lordou Byron), ale není příliš pravděpodobné, že by byl býval prohlášen řeckým králem.[13]
Tělo bylo nabalzamováno, převezeno do Anglie, 16. července 1824 pochováno v kostele svaté Máří Magdaleny v Hucknallu, Nottinghamshire, ale srdcem zůstává dodnes v Řecku.
V díle Lorda Byrona se inspirovalo mnoho pozdějších spisovatelů, zejména slovanských, například: Adam Mickiewicz, Alexandr Sergejevič Puškin, Michail Jurjevič Lermontov, Karel Hynek Mácha, z mimoslovanských Heinrich Heine, Edgar Allan Poe. Karel Hynek Mácha se inspiroval jeho poemou Vězeň chillonský při psaní svého nejslavnějšího díla Máj.
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.