Libuše byla rádiová vysílací stanice použitá během druhé světové války československým odbojem. V první polovině roku 1942 s ní převážně na Pardubicku operovala skupina Silver A.
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/81/Agenturni_Radiostanice_Mk._VI_C_a_kufr_MK._III.jpg/640px-Agenturni_Radiostanice_Mk._VI_C_a_kufr_MK._III.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/2/24/Agenturni_Radiostanice_Mark_VI_C_NM_NTM.jpg/640px-Agenturni_Radiostanice_Mark_VI_C_NM_NTM.jpg)
![Thumb](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a1/Hallicrafters_SX-24_Skyrider_Defiant.jpg/320px-Hallicrafters_SX-24_Skyrider_Defiant.jpg)
Do Protektorátu Čechy a Morava zařízení ze Spojeného království dopravil 29. prosince 1941 letoun, jenž spolu s ní přepravoval také příslušníky parašutistických skupin Anthropoid, Silver A a Silver B.[3] O vysílačku se starali členové skupiny Silver A, předně její radista Jiří Potůček.[4] První radiové spojení provedl 15. ledna 1942 ze svého úkrytu v kamenolomu Hluboká u Ležáků.[5] Potůček vysílal z podkroví objektu strojovny, který však byl malý, takže zde musel během vysílání ležet.[3] Následně se z důvodu, aby se předešlo prozrazení, vysílačka stěhovala postupně do rybářské výzkumné stanice v sádkách u Lázní Bohdaneč, dále zpět do Ležáků, tentokrát však do zdejšího Švandova mlýna. 18. 6. 1942 Josef Schejbal, vedoucí S-21-B, požádal horníka Antonína Němečka (* 1905, Bohdašín) o pomoc s převedením radisty Potůčka s vysílačkou z Rosic nad Labem na Bohdašín. Tento převoz byl úspěšný. Dne 28. 6. 1942 opět horník Antonín Němeček převedl radistu Potůčka a vysílačku převezl ze školy na Bohdašíně k hospodáři Antonínu Burdychovi na Končiny.
Stručný provoz radiostanice:[3]
- 7. ledna 1942 – zvoleno stanoviště pro umístění vysílačky (lom Hluboká u Ležáků)
- 9. ledna 1942 – zahájení vysílání (neúspěšné)
- 15. ledna 1942 – zdárné spojení s Vojenskou radiovou ústřednou (VRÚ) v Londýně
- 30. března až 13. dubna 1942 – porucha vysílací stanice
- 3. června až 16. června 1942 – porucha vysílací stanice
- 10. června až 17. června 1942 – Libuše umístěna v ležáckém mlýně
- 18. června 1942 – přesun vysílačky na Bohdašín
- noc z 25. na 26. června 1942 – poslední odeslání depeše
- 27. června 1942 – gestapo vydává příkaz ke zničení vysílačky
- 28. června 1942 – přesun přístroje na Končiny
- 30. června 1942 – bez vysílačky prchá její operátor Jiří Potůček
Podle původních plánů měla být výsadková skupina vybavena dvěma stanicemi, a sice jednou přenosnou a druhou stacionární. Na přelomu měsíců října a listopadu roku 1941 ale došlo k přehodnocení dosavadních představ a výsadek do své výbavy získal kufříkovou stanici typu Mark VI C[1][2] a záložní komunikační přijímač Hallicrafters Skyrider (SX-17 nebo SX-24).[3][1] Když se v roce 2017 pořádala v Lázních Bohdaneč vzpomínková akce u příležitosti 75. výročí vysílání Libuše,[6] užili konstruktéři v replice vysílačky přijímač Hallicrafters Skyrider SX-24 Defiant.[7]
Stanici Mark VI C[1] vyvinuli britští konstruktéři na počátku druhé světové války. Vedle jednoduchého dvoustupňového vysílače obsahovala přijímač vybavený třemi elektronkami zapojenými coby zpětnovazební detektor a nízkofrekvenční zesilovač. Celá sestava se nacházela v kufru Mark III[1] o rozměrech 43 × 27,5 × 18 centimetrů a hmotnosti 15 kilogramů. Použitý záložní přijímač Hallicrafters Skyrider měl rozměry 53,5 × 24 × 28 centimetrů a hmotnost 25 kilogramů. Ve své době patřil ke špičkovým přístrojům mezi profesionálními přijímači.[3]
Za dobu svého provozu od ledna do června 1942 předala vysílačka úspěšně všech celkem 1098 telegramů.[3]
Měsíc | Relace [min] |
Relace [hod, min] |
Odesláno | Přijato | Doba/1 telegramu [min:sek] |
---|---|---|---|---|---|
Leden | 1520 | 25h 20' | 12 | 20 | 24:00 |
Únor | 1234 | 20h 34' | 65 | 37 | 12:10 |
Březen | 1988 | 33h 8' | 152 | 91 | 8:20 |
Duben | 2710 | 45h 10' | 164 | 100 | 10:20 |
Květen | 3135 | 52h 15' | 133 | 123 | 12:24 |
Červen | 1351 | 22h 31' | 32 | 69 | 13:38 |
Celkem | 11 938 | 198h 58' | 558 | 470 | 11:60 |
Wikiwand in your browser!
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.