americký politik z Marylandu, prezident Kongresu 1781 From Wikipedia, the free encyclopedia
John Hanson (14. dubna 1721, Maryland – 15. listopadu 1783, Maryland) byl americký politik a obchodník z Marylandu v době americké revoluce. V roce 1779 byl Hanson zvolen delegátem kontinentálního kongresu poté, co pracoval v nejrůznějších funkcích pro Patrioty v Marylandu. V roce 1781 podepsal Articles of Confederation poté, co také Maryland přistoupil k jejich ratifikaci. V listopadu 1781 byl zvolen prvním prezidentem Konfederačního kongresu (někdy se stylizoval do role prezidenta Spojených států v Kongresu). Z tohoto důvodu někteří z Hansonových životopisců tvrdí, že byl vlastně prvním držitelem úřadu prezidenta.[1]
John Hanson | |
---|---|
![]() Americký politik John Hanson, autorství přisuzováno Johnu Hesseliusovi, kolem roku 1760 | |
Narození | 14. dubna 1721 Port Tobacco, Maryland |
Úmrtí | 15. listopadu 1783 Oxon Hill, Prince George's County, Maryland |
Národnost | americká |
Rodiče | Samuel Hanson a Elizabeth Story |
Děti | Alexander Contee Hanson Sr. |
Příbuzní | Samuel Hanson (sourozenec) Alexander Contee Hanson (vnuk) |
Profese | politik |
Podpis | ![]() |
Commons | John Hanson |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
John Hanson se narodil ve farnosti Port Tobacco v Charles County v provincii Maryland 14. dubna 1721. Zdroje publikované před genealogickou studií z roku 1940[2] někdy uváděly datum jeho narození jako 13. dubna[3] nebo jeho rok narození 1715.[4]
Hanson se narodil na plantáži zvané „Mulberry Grove“ do bohaté a prominentní rodiny.[5] Jeho rodiči byli Samuel (asi 1685–1740) a Elizabeth (Storey) Hanson (asi 1688–1764).[6] Samuel Hanson byl farmář, vlastnil více než 1 000 akrů (4,0 km²)[1] a zastával různé politické funkce, včetně dvou funkčních období v Marylandském Valném shromáždění.[3]
John Hansonův dědeček, také jménem John, přišel do Charlese County v Marylandu jako nevolník kolem 1661.[7] V roce 1876 spisovatel jménem George Hanson napsal, že John Hanson pocházel z rodiny švédsko-američanů a byl jedním ze čtyř švédských bratrů, kteří emigrovali do Nového Švédska v roce 1642.[7][8] Tento příběh byl často uváděn i v dalších letech, ale vědecký výzkum na konci 20. století ukázal, že John Hanson z této rodiny nepocházel.[7][9]
O Hansonově mládí je známo málo, pravděpodobně soukromě studoval.[10] Stejně jako jeho otec byl farmářem, majitelem otroků a veřejným činitelem. Často je uváděn jako John Hanson junior, aby byl odlišen od jiného muže stejného jména.
Kolem roku 1744 se oženil s Jane Contee (1728–1812), dcerou Alexandra Contee (1692–1740). John a Jane měli společně osm dětí, včetně:[1][6]
Jane Contee Hanson (1747–1781), která se provdala za Filipa Thomase (1747–1815)
Peter Contee Hanson (1748–1776),[6] který zemřel v bitvě o Fort Washington během americké revoluční války.
Alexander Contee Hanson senior (1749–1806), který se stal spisovatelem a pozoruhodným esejistou.[11] Alexander Hanson je někdy zaměňován se svým synem, Alexanderem Contee Hansonem juniorem (1786–1819), který se stal redaktorem novin a americkým senátorem.
Hansonova politická kariéra začala v roce 1750 kdy byl jmenován šerifem okresu Charles County. V roce 1757 reprezentoval Charles County v dolní komoře Maryland General Assembly (generálního shromáždění). Pracoval zde více než dvanáct roků, byl aktivní v mnoha důležitých výborech.[1] Maryland byl proprietární kolonií a Hanson se spojil se stranou, která se postavila proti jakémukoli rozšíření moci proprietárních guvernérů na úkor zvolené dolní komory. Byl hlavním oponentem Stamp Act z roku 1765 a předsedal výboru, který vypracoval pokyny pro delegáty Marylandu na Stamp Act Congress. (Kontinentální kongres konaný v New Yorku od 7. října do 25. října 1765, známý jako Continental Congress of 1765 jako reakce na Stamp Act (Kolkový zákon (1765) a Townshend Act (Townshendovy zákony). Na protest proti Townshend Acts byl Hanson v roce 1769 jedním ze signatářů usnesení, které bojkotovalo britské dovozy, dokud nebyly tyto zákony zrušeny.[1]
Hanson změnil svůj postoj v roce 1769, sledoval zřejmě vlastní obchodní zájmy. Rezignoval na svou funkci v General Assembly, prodal svou půdu v okrese Charles County a přestěhoval se do okresu Frederick v západním Marylandu. Tam pracoval v různých funkcích, jako zástupce inspektora či šerifa, a také byl pokladníkem okresu.[1][6]
Když se vztahy mezi Velkou Británií a koloniemi dostaly do krize v roce 1774, stal se Hanson jedním z předních Patriotů ve Frederick County. Předsedal shromáždění, které přijalo rezoluci proti zákonu Boston Port Act.[1] V roce 1775 byl delegátem Maryland Convention (Marylandské úmluvy). S ostatními delegáty podepsal 26. července 1775 dokument Association of Freemen. Dokument vyjádřil naději na smíření s Velkou Británií, ale také vyzval k vojenskému odporu při vymáhání donucovacích zákonů (Intolerable Acts).[3]
Se vzrůstajícím nepřátelstvím mezi Británií a koloniemi Hanson předsedal ve Frederick County výboru Committees of Safety (výboru pro bezpečnost), což byla část organizace Patriotů, která převzala kontrolu nad místní správou. Hanson, zodpovědný za nábor a vyzbrojování vojáků, se ukázal jako vynikající organizátor a Frederick County poslal první jednotky, aby se připojily k armádě George Washingtona.[1][13] Protože finanční prostředky byly vzácné, Hanson často platil vojákům a hradil i jiné výdaje z vlastních peněz.[14] V červnu 1776 Hanson předsedal schůzi okresu Frederick County, která naléhala na provinční vůdce v Annapolisu, aby pověřili delegáty Marylandu na kontinentálním kongresu, aby vyhlásili nezávislost na Velké Británii.„[15] Zatímco Kongres pracoval na Deklaraci nezávislosti, Hanson byl ve Frederick County, kde „vyráběl kulomety, skladoval prach, hlídal vězně, získával peníze a vojáky“, jednal s konzervativci a řešil nesčetné další úkoly, které souvisely s jeho funkcí předsedy ve výboru pro bezpečnost.[15]
Hanson byl zvolen do reformované Maryland House of Delegates (sněmovny delegátů) v roce 1777 pro první z pěti volebních období.[1] V prosinci 1779 poslanecká sněmovna jmenovala Hansona jako delegáta druhého kontinentálního kongresu; ve Filadelfii tak pracoval od června 1780.[16][6] Do Filadelfie přišel s pověstí hlavního finančníka revoluce ze západního Marylandu, a brzy byl členem několika výborů zabývajících se financemi.[16]
Když byl Hanson zvolen do Kongresu, Maryland se zdržel ratifikace stanov konfederace. Důvodem byly problémy s nároky ostatních států na západní území. Po vyřešení neshod[17] se zákonodárný sbor Marylandu v lednu 1781 rozhodl stanovy ratifikovat.[16] Když Kongres obdržel oznámení o ratifikaci, Hanson se připojil k Danielovi Carrollovi a podepsal dokument Články konfederace a trvalé unie za stát Maryland 1. března 1781. Tímto aktem dokument oficiálně vstoupil v platnost.[16] O mnoho let později někteří životopisci tvrdili, že Hanson se zasloužil o kompromis při řešení sporu kolem ratifikace Článků, ale podle historika Ralpha Leveringa neexistuje žádný důkaz o Hansonových názorech nebo činech při řešení sporu.
Dne 5. listopadu 1781 Konfederační kongres zvolil Hansona svým prezidentem. Podle dokumentu Články konfederace a trvalé unie neměly Spojené státy žádný výkonný orgán; prezident Kongresu byla pouze formální funkce, ale úřad vyžadoval, aby Hanson sloužil jako neutrální moderátor diskuse, zpracovával oficiální korespondenci a podepisoval dokumenty.[18] Hanson shledal práci únavnou a zvažoval rezignování po pouhém týdnu, zdůvodňoval to špatným zdravím a rodinnými povinnosti.[6] Kolegové ho naléhavě vyzývali, aby zůstal, protože Kongresu v té chvíli chybělo kvórum, aby mohl zvolit jeho nástupce. Jeho smysl pro povinnost jej přinutil zůstat ve funkci [1][19], ačkoli jeho funkční období delegáta do Kongresu téměř skončilo. Dne 28. listopadu 1781 ho Maryland Assembly znovu zvolilo za delegáta, a tak Hanson nadále pracoval jako prezident až do 4. listopadu 1782.[6]
Články konfederace stanovily, že prezidenti Kongresu jsou voleni na jednoroční období, a Hanson se stal prvním, kdo se tím řídil.[1][20] [21] V rozporu s tvrzeními některých jeho pozdějších zastánců však nebyl prvním prezidentem, který pracoval podle pravidel Článků a ani prvním kdo byl podle těchto pravidel zvolen.[22] Když Články vstoupily v platnost v březnu 1781, Kongres se nezvolil nového prezidenta; místo toho Samuel Huntington pokračoval ve funkci i když překročil jednoroční lhůtu.[23] Dne 9. července 1781 se Samuel Johnston stal prvním mužem, který byl po ratifikaci článků zvolen prezidentem druhého Kontinentálního kongresu.[24] Johnston funkci odmítl, zřejmě proto aby se mohl zúčastnit voleb v Severní Karolíně, kde se stal šestým guvernérem státu. [25] Poté, co Johnston funkci odmítl, byl zvolen Thomas McKean.[26][23] McKean sloužil jen několik měsíců, rezignoval v říjnu 1781 poté, co slyšel zprávy o britském kapitulaci v Yorktownu. Kongres ho požádal, aby zůstal ve funkci až do listopadu, kdy mělo být zahájeno nové zasedání Kongresu.[20] Jedním ze velkých okamžiků Hansonova předsednictví byl den, kdy George Washington na Kongres donesl meč britského generála Charlese Cornwallise, 1. markýze z Cornwallisu.[27] Z veřejného života Hanson odešel po skončení svého ročního funkčního období prezidenta Kongresu. Zemřel 15. listopadu 1783,[1] při návštěvě Oxon Hill Manor v kraji Prince George's v Marylandu, na plantáži svého synovce Thomase Hawkinsa Hansona a byl tam i pohřben.[6] Hanson vlastnil v době své smrti nejméně 223 akrů půdy a 11 otroků.[6]
V roce 1898, Douglas H. Thomas, Hansonův potomek, napsal životopis propagující Hansona jako prvního skutečného prezidenta Spojených států. Thomas se stal „hnací silou“[28] výběru Hansona jako jednoho ze dvou osob, které by zastupovaly Maryland ve sbírce National Statuary Hall ve Washingtonu, D.C.. [28][1] Hanson se zpočátku nedostal do užšího výběru, ale byl později zařazen na základě lobování Marylandské historické společnosti.[29] V roce 1903 byly bronzové sochy Johna Hansona a Charlese Carrolla vytvořené sochařem Richard E. Brooksem zařazeny do sbírky Statuary Hall.[30] Malé verze obou soch jsou umístěny na prezidentově stole v senátu Maryland State House.[31]
Někteří historici zpochybňovali vhodnost výběru Johna Hansona jako čestného zástupce Marylandu ve Statuary Hall. Podle historika Gregory Stiversona Hanson nebyl jedním z předních vůdců revoluční éry v Marylandu.[1] V roce 1975 historik Ralph Levering řekl, že „Hanson neměl být jedním ze dvou vybraných osobností Marylandu“[28], ale napsal, že Hanson „pravděpodobně přispěl k úspěchu americké revoluce stejně jako kterýkoli jiný občan Marylandu“ [32] V 21. století zákonodárci Marylandu zvažovali nahrazení Hansonovy sochy ve Statuary Hall sochou Harriet Tubman.[29][33]
Myšlenka, že Hanson byl opomíjeným prvním prezidentem Spojených států, byla dále propagována v životopise Johna Hansona z roku 1932 novinářem Seymourem Wemyssem Smithem.[34] Smithova kniha tvrdila, že americká revoluce měla dva hlavní vůdce: George Washingtona na bojišti a Johna Hansona v politice.[35] Smithova kniha, stejně jako kniha Douglase H. Thomase z roku 1898, byla jednou z řady psaných životopisů, jejichž cílem bylo propagovat Hansona jako „prvního prezidenta Spojených států“.[36] Pokud jde o tento názor, historik Ralph Levering uvedl: „Nejedná se o životopisy profesionálních historiků; nejsou založeny na výzkumu primárních zdrojů.“ [28] Podle historika Richarda B. Morrisa, pokud by měl být prezident Kongresu nazýván prvním prezidentem Spojených států, „daleko více by se toto označení hodilo pro Peytona Randolpha z Virginie, prvního prezidenta prvního a druhého kontinentálního kongresu, nebo pro Johna Hancocka, prezidenta Kongresu v době, kdy tento orgán vyhlásil nezávislost.“[22] Tvrzení, že Hanson byl neuznaným prezidentem Spojených států se znovu objevilo na internetu, někdy dokonce s novým tvrzením, že byl ve skutečnosti černoch; na podporu tohoto tvrzení byla použita fotografie jiné osoby, senátora Johna Hansona z Libérie.[37]
V roce 1972 byl Hanson zobrazen na šesticentové americké poštovní známce, kde bylo uvedeno jeho jméno a portrét vedle slova „Patriot“.[38] Historik Irving Brant kritizoval výběr Hansona pro tuto známku, argumentoval, že to byl výsledek “starého podvodu” propagovat Hansona jako prvního prezidenta Spojených států.[39] V roce 1981 byl Hanson uveden na dvaceticentové poštovní známce v USA.[40] Dálnice mezi Washingtonem D.C. a Annapolisem je pojmenována „John Hanson Highway“ na jeho počest. Střední škola v Oxon Hill a Waldorfu v Marylandu nesou jeho jméno. Bývalá spořitelna pojmenovaná po něm byla v roce 1990 sloučena s Industrial Bank of Washington, D.C.
V roce 1970 byl potomek Johna Hansona John Hanson Briscoe mluvčím Maryland House of Delegates (sněmovny delegátů), který prosadil, že 14. duben byl pojmenován „Den Johna Hansona“.[33] V roce 2009 byla společnost „John Hanson Memorial Association“ pověřena vytvořením národního památníku Johna Hansona, vzděláváním Američanů o jeho životě a korigováním mnoha mýtů o něm napsaných. V památníku je socha prezidenta Johna Hansona a ukázka míst, kde ve Fredericku v Marylandu Hanson žil mezi lety 1769 a jeho smrtí v roce 1783. Mezi vedoucí pracovníky památníku patří prezident Peter Hanson Michael, viceprezident Robert Hanson a ředitel John C. Hanson. John Hanson Briscoe byl jeho ředitelem až do své smrti v roce 2014.[41]
Publikace, noviny, encyklopedie
Jiné prameny
Seamless Wikipedia browsing. On steroids.
Every time you click a link to Wikipedia, Wiktionary or Wikiquote in your browser's search results, it will show the modern Wikiwand interface.
Wikiwand extension is a five stars, simple, with minimum permission required to keep your browsing private, safe and transparent.